1915- No. I. ADMINISTRATIVOBSERV. OG FORHOLD TIL DEN JUDICIELLE. 167 



dig, maa observationen, naar man iki^e har til raadighed en psykiatrisk 

 observationsanstalt, tbregaa i fængsel. 



Som ovenfor anført, er det kun i sjeldne og særegne tilfælde, at sinds- 

 sygeas\'lerne lovligt kan anvendes som observationssteder, og vi vil derfor 

 opsætte omtalen af dette emne, til vi skal redegjere for spergsmaalet om 

 asylerne som observationssteder for den judicielle observation. 



Naar politiet i den grad som skeet i Norge har kunnet forsømme sin 

 moralske og juridiske pligt til at have til raadighed passende observations- 

 steder, da sk\'ldes dette efter vor mening i første linje den ødelæggelse af 

 vor sindssygeret, som begyndte allerede i Majors sidste leveaar, og som 

 efter hans dod blev fortsat med raserende virkning; men ogsaa andre tor- 

 hold har utvilsomt i og med dette været af betydenhed. 



Blandt disse maa først og fremst nævnes den ukultiverede opfatning 

 af politiets opgave og g^joremaal, der ikke alene behersker almenheden, 

 men ogsaa har sine talsmænd endog inden centraladministrationen. 



Baade almenheden og myndighederne manglede syn for politiets store 

 humanitære opgave og forstod ikke, at dets første opgave er den at tage 

 sig af dem, som trænger hjælp. Ganske vist skal det beskytte den lovlige 

 orden og sikkerhed, saa borgerne kan drive sin ærlige virksomhed i ro; 

 thi det skal ikke blot være den hjælpende samaritan, men tillige tugte- 

 mesteren ; men heller ikke under udøvelsen af denne sidste opgave maa det 

 tabe bevidstheden om, at det forst og fremst er almenhedens velvillis^e og 

 hjælpende talsmand. 



Det er en stor ulykke, naar en raa og barbarisk opfatning blinder folkets 

 syn for politiets fornemste opgave. Denne ulykke havde rammet vort folk, 

 og blandt dens mange sørgelige følger var ogsaa lammelsen af den sinds- 

 syges kraftigste tutelværn. 



Angaaende sporgsmaalet om tiden for — specielt varigheden af — 

 den af politiet begjærede administrative observation har vi intet væsentligt 

 at tilføie til, hvad der herom ovenfor er anført. Kun skal vi bemærke fol- 

 gende : Der gjælder efter vor lov ikke andre bestemmelser om observations- 

 tiden for den af politiet end for den af privat tutor begjærede observation. 

 Da politiet som autoritativ tutor altid har det i sin magt at skride ind 

 mod den private værge, har man en garanti mod misbrug fra dennes side, 

 som man savner overfor politiet, idet man overfor dettes afg^jorelser kun 

 har den betryggelse, som ligger i adgangen til appel til høiere tutelmyndighed. 

 Det turde derfor maaske være grund til ved lov at bestemme, at politiet 

 skal gjøre indberetning til hoiere autoritativ tutelmvndighed om enhver 



