184 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



ikke blot forklare sig om alt det, hvorom det bliver spurgt, men tillige om, 

 hvad det — uden at være spurgt — mener at have betydenhed for sagens 

 oplysning; med andre ord: det skal forklare sig om alt, hvad der 

 vedkommer sagen. 



Den sagkyndige har derimod ingen saadan pligt. Han har tvertimod 

 en stærkt begrænset opgave, idet han kun skal belyse en enkelt side af 

 sagen og følgelig kun beskjæftige sig med den specielle opgave, som er 

 stillet ham. Gaar han udenfor denne specielle opgaves omraade, gjor han 

 saa langt fra sin pligt, at han tvertimod gjør sig skyldig i overgreb. Vist- 

 nok er det hans pligt at gjøre dommeren eller paatalemyndigheden op- 

 mærksom paa sagen, hvis en af dem undlader at spørge om et for den 

 sagkyndiges opgave vigtigt forhold; men denne hans indskriden maa kun 

 angaa, hvad der ligger indenfor hans opgaves grænser ; overskrider han 

 disse, bør han afvises. 



Dommeren har hele retssagens afgjørelse i sin haand, og han er der- 

 for forpligtet til at afsige definitiv dom. Den sagkyndige derimod har 

 ikke til opgave at give løsning af det foreliggende retsspørgsmaal, men 

 kun at redegjøre for visse sagen belysende forhold. 



Overser man sagsbehandlingen fra den første vidneforklaring til doms- 

 afsigelsen, kan man opstille en viss trinfølge, nemlig: 



1. Vidnerne tilveiebringer sammen med de foreliggende indicier bevis- 

 materialet. 



2. En del af dette bevismateriale bearbeides og fuldstændiggjøres ved 

 granskning (og eventuelt ved nye vidneprov) af de sagkyndige, som 

 har at fremlægge det for paatalemyndigheden eller dommeren i saadan 

 stand, at det kan nyttiggjøres for den judicielle myndigheds formaal. 



3. Paatalemyndigheden eller dommeren skal paa grundlag af vidneprov 

 og indicier samt de sagkyndiges erklæring afgjøre de foreliggende rets- 

 spørgsmaal. 



Da dommeren, hvor systemet med fri bevisbedømmelse er gjennem- 

 fort, har ret og pligt til efter eget bedste skjøn at veie de forskjellige prov 

 og bevisligheder mod hverandre og vælge og vrage, som han finder rettest, 

 er han ikke bunden til at følge den af de sagk}'ndige hævdede 

 opfatn ing. 



Dommeren er forpligtet til at opgjøre sig en mening om rigtigheden 

 af de faktiske oplysninger, paa hvilke de sagkyndiges erklæring er bygget, 

 og om hvorvidt disse er- logisk benyttede. Finder han, at den sagkyndige 

 ikke tilstrækkeligt har oplyst sagen, kan han forlange fornyet erklæring af 

 denne eller tilkalde andre sagkyndige, og har han valget mellem flere 



