1915- ^'^•^- ÖM DEN JUDICIELLE OBSERVATION. 185 



responsa, vil han som regel ^ kunne folge det af disse, som han maatte anse 

 som det mest overbevisende. 



Derimod er dommeren ikke berettiget til at bedomme 

 den sagkyndige erklærings videnskabelige værdi eller be- 

 rettigelsen af de anvendte tekniske undersøgelsesmethoder. 



Den sagkyndige har krav paa, at retten og paatalemyndigheden giver 

 ham fri adgang til at foretage alle de lovhjemlede undersøgelser, han finder 

 nødvendige. 



De sagk\-ndige kan afkræves skriftlig erklæring eller efter de for vidner 

 gjældende regler indkaldes for retten til afhøreise. At de har afgivet er- 

 klæring tidligere, er ikke til hinder for. at de kan indkaldes til afhøreise 

 under hovedforhandling. Xaar erklæring er afgivet af et dertil beskikket - 

 kollegium^, kan det dog ikke fordres, at flere af dette skal møde end et 

 medlem for hver af de meninger, hvori det har delt sig. Kollegiet vælger 

 selv de mødende medlemmer i§ 195 jir. § 2051. 



Afhørelsen sker efter de for vidneexaminationen gjældende regler; 

 dog kan de sagkyndige ialmindelighed være tilstede ved hverandres af- 

 høreise. ligesom det paa forlangende kan tilstedes dem at raadføre sig med 

 hverandre •§ 1961. De har ogsaa anledning til at paahøre hele vidne- 

 førselen og foranledige spørgsmaal stillede til vidnerne. 



Under hovedforhandlingerne er selvfølgelig den sagkyndiges forklaring 

 altid mundtlig. Har han tidligere afgivet skriftlig erklæring, men alligevel 

 ikke er tilstede i retten under hovedforhandlingen, kan retten ifølge § 332 

 bestemme, at oplæsning af erklæringen skal finde sted^. Efter lovstedets 

 oprindelige lydelse var adgangen til oplæsning meget stærkt begrænset, 

 men ved lov af 17de Mai 1904 fik det sin nuværende lydelse, ifølge hvil- 

 ken retten stilles meget frit'^. Salomoxsex hævder dog med rette, at den 

 givne adarang kun bor benvttes med stor forsigtighed. 



' En undtagelse fra denne regel skai nedenfor blive nærmere omtalt. 



2 Vi ben^-tter ordet .beskikke* i betydningen: ansætte i en stilling eller overdrage et 

 varigt hverv, men ,op nævne' i betydningen: paalægge et bestemt hverv, som skal 

 udføres ved en fastsat leilighed. Straffeproceslovens sprog synes at giere den samme 

 distinktion, naar det taler om »fastbeskikkede sagkjTidige*. åer opnævnes t'l st tieneste- 

 gjore under den verserende sag. 



^ Herom mere nedenfor. 



■* Xaar der opstaar mistanke om, at en sagkyndigs udtalelser vil kunne paadrage ham 

 strafansvar, skal disse i alle retsmøder laltsaa ogsaa udenfor hovedforhandling» fuld- 

 stændigt og saavidt muligt med vedkommendes egne ord gjengives i retsbogen. Af 

 andre forklaringer, der afgives af sagkyndige udenfor hovedforhandling, gjengives alene 

 indholdet, med udeladelse af det, som ikke kan skjønnes at faa betydenhed tor sagen. 

 Stemmer forklaringen med en tidligere i retsbogen gjengiven, er en henvisning til 

 denne tilstrækkelig •§ 125». 



Se angaaende forstaaelsen af denne bestemmelse Salomoxsen ovencit. I s. 154 



■' Se Justitsdepartementets rundskrivelse af 26de April 1905. 



