l86 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



De sagkyndige skal med ed (eller løfte paa ære og samvittighed) be- 

 kræfte, at de har udført sit hverv med samvittighedsfuldhed og efter bedste 

 overbevisning (§ 197J. Fast beskikkede sagkyndige kan, naar de ikke ind- 

 kaldes til hovedforhandling, henholde sig til en tidligere afiagt ed 1. 



Ved hovedforhandling maa eden I løftet) altid aflægges. 



Retslig granskning foretages som regel i forbindelse med almindeligt 

 forhør, og under forretningen kan vidner afhøres om granskningens gjen- 

 stand- (§ 202). 



Sigtede skal tilsiges til møderne. 



Naar retten har overdraget den retslige granskning til sagkyndige 

 (§ 201 ). og denne foretages i forbindelse med forhør, bliver de sagkyndige 

 at tilkalde til dette; og dommeren vil da fremme det spørgsmaal, hvis be- 

 svarelse af vidnerne eller sigtede de sagkyndige maatte anse paakrævet. 



I retsbogen skal indtages en fuldstændig redegjorelse for den ved 

 granskningen forefundne tilstand og vundne slutninger. Dog kan retten 

 beslutte, at det overlades de sagkyndige inden en given frist at meddele 

 disse i sin skriftlige erklæring (§ 203 jfr. § 205). 



De sagkyndige kan ogsaa foretage udenretslig granskning, og retten 

 skal i saa tilfælde fastsætte en frist til afgivelse af erklæring om den fore- 

 tagne granskning (§ 204). De sagkyndige skal i dette tilfælde i almindelighed 

 afgive skriftlig erklæring indeholdende en fremstilling af den fulgte frem- 

 gangsmaade og i tilfælde af meningsforskjel en redegjørelse for denne. 

 Punkter, hvorom der ikke er spurgt, medtages, forsaavidt de sagkyndige 

 finder dem af betydenhed (§ 205). 



Til enkelte af de heromhandlede bestemmelser angaaende granskning 

 kommer vi i det følgende nærmere tilbage; forøvrigt maa vi indskrænke 

 os til angaaende disse at henvise til Salomonsens ovenciterede værk. 



Straffeproceslovens § 190 er saalydende: 



„(Su{)oer [om er pligtitj til at oibne i «Sagen, er efter 9îettenê Dpnæonelfe 

 pliglitj til at gjøre rtjenefte fom Sagfijnbig^. 



Tog bør, faaoibt muUgt, g^'it^^S^^l'^ î^""^^ ^^^^' "'ï^^ î>ebfommeube paa^ 

 uifer, at l]an iffe oil funne gjøre Xjenefte üben betijbeügere IHempe for fig euer 

 be i)am paat)t)ileube ^-orretninger." 



I de ældre udkast til norsk jurylov var forpligtelsen til at tjeneste- 

 gjøre som sagkyndig blot foreslaaet paalagt dem, som ifølge offentlig an- 



^ Se Salomonsen ovencit. I s. 239. 



- Denne kan være af yderst forskjellig beskaftenhed og blandt andet angaa spørgsmaalet 



om, hvorvidt en sigtet er sindssyg. 

 ^ Angaaende vidnepligtens omfang se Salomonsen ovencit., til hvilken vi i alt væsentligt 



henholder os. 



