1915-^0.1. OM DEN JUDICIELLE OBSERVATION. 187 



sættelse eller som erhverv udøver en videnskab, kunst, eller haandtering, 

 eller som er opfort i mandtallet over lagrettemænd (lov af 28de August 

 1854); men i jurykommissionens udkast af 1884 foresloges forpligtelsen 

 gjort til en almindelig borgerpligt af omtrent samme omfang som vidne- 

 pligten^, og dette forslag blev gjennemført i loven. 



Forpligtelsen til efter rettens opnævnelse at tjenestegjøre som sag- 

 kvndig kan saaledes gjores gjældende ligeoverfor enhver borger, som er 

 pligtig til at vidne i vedkommende sag. og som besidder de fornødne 

 egenskaber. I stedlig henseende gjælder de samme regler som for 

 vidnepligten (§ 1711; dog kan den sagkyndige tilpligtes under hoved- 

 forhandling at møde hvorsomhelst i riget. Vægrer den sagkyndige sig 

 for at modtage hvervet, eller undlader han at foretage noget, som paahviler 

 ham i anledning af dette, kan han ved kjendelse ilægges bod og tilpligtes 

 helt eller delvis at tilsvare de ved hans forhold voldte omkostninger 

 .§ 198). 



Adgangen til at paalægge en hvilkensomhelst dertil skikket borger at 

 fungere som sagk\-ndig er dog stærkt begrænset ved andre bestemmelser 

 i den samme lov, for hvilke vi nærmere skal redegjøre. 



En af betingelserne for den heromhandlede forpligtelses indtræden er 

 altsaa den, at retten har opnævnt vedkommende; men denne betingelse er 

 ikke absolut. Paatalenwndigheden kan nemlig umiddelbart henvende sig til 

 fastbeskikkede sagk3'ndige- (§ 2061 og, hvis der er fare for, at granskningens 

 gjenstand ikke vil kunne bevares, ogsaa til andre, som besidder de for 

 sagk\'ndige forlangte egenskaber (§ 209). En saadan henvendelse fra paatale- 

 m\'ndigheden er ligeværdig med rettens opnævnelse. Naar paatalemyndig- 

 heden i henhold til § 206 henvender sig umiddelbart til fast beskikkede 

 sagkyndige, træder den i rettens sted med hensyn til det i §§ 204 og 205 

 omhandlede; og. naar der er fare for, at granskningens gjenstand ikke 

 vil kunne bevares, træder den (paatalem3-ndigheden) i enhver henseende 

 i rettens sted alene med den undtagelse, at der ikke er adgang til at ed- 

 fæste. De til paatalemyndigheden henhørende underordnede tjenestemænd 

 har dog kun med begrænsning den i § 209 omhandlede myndighed ^. 



Det ligger efter vor opfatning i sagens natur, at ingen kan forpligtes 

 til at fungere som sagkN'ndig, naar sagen ikke kan være gjenstand for fag- 

 kN-ndig behandling ved hjælp af de undersøgelsesmethoder, over hvilke det 

 betræffende fag raader, ligesaalidt som naar vedkommende ikke besidder 



' Om forskjellen i omfang mellem vidnepügten og forpligtelsen til at tjenestegjore som 



sagkyndig se Salomoxsexs ovencit. værk. 

 - Herom mere nedenfor. 

 ' Se Salomonsen ovencit. 



