1915- ^O- I- OM DEN JUDICIELLE ODSERVATIOX. ICI 



Bestemmelse kan dog ei bevirke Ugyldighed. <^ Salomonsen hævder, at 

 hele § 193 nærmest er tænkt som en ordensforskrift, hvis tilsidesættelse 

 kun sjelden vil kunne bevirke en doms ugyldighed. Han fremhæver videre 

 i denne sammenhæng, at en sagkyndigs habilitet ikke kan afgjores paa 

 forhaand, saaledes som bestemt for dommere, men bliver at afgjøre af den 

 ret. for hvilken den sagkyndige skal tjenestegjore. Paragrafen retter sit 

 bud ikke blot til retten, men ogsaa til parterne, som derfor heller ikke 

 uden opnævnelse bor benytte inhabile sagkyndige. Hvis en saadan frem- 

 stilles og begjæres afhort, kan dog ikke retten nægte dette af hensyn til 

 inhabiliteten. 



De opnævnte sagkyndige tilkommer en godtgjorelse, der, forsaavidt 

 den ikke er lovbestemt, bliver at fastsætte overensstemmende med det ved 

 lov af 13de Juni 1894 foreskrevne i§ 199 jfr. 811. 



EvENSEN har i sin oven citerede afhandling angaaende lovbestemmel- 

 serne om retsmedicinske forretninger givet en indgaaende redegjørelse for 

 hele spørgsmaalet om de sagkyndiges krav paa salær eller anden godt- 

 gjorelse, og vi kan derfor i det væsentlige indskrænke os til at henvise til 

 denne afhandling ^ Vi finder dog at burde bemærke følgende: 



Straffeprocesloven fastsatte i sin oprindelige lydelse, at retten, hvor 

 fast løn for udførelse af oftentlige straftesager ikke er bestemt, for hver 

 enkelt sag skulde tilkjendes en passende godtgjorelse isalæri, der udredes 

 af statskassen (§ 811, samt at de opnævnte sagkyndige af retten skulde 

 »tilkjendes en efter Forretningens Beskaftenhed og Omstændighederne 

 iøvrigt afpasset Betaling, forsaavidt ikke denne er lovbestemt — — — ■i 

 <§ 199). 



Ved lov af 13de Juni 1894 blev straffeproceslovens §§ 81 og 199 

 forandrede. I § 81 bestemtes, at retten og pligten til at tilkjende 

 salær alene skulde tilkomme Høiesteret, medens de øvrige domstole blot, 

 efter nærmere af Kongen givne regler, skulde ansætte salæret. Dom- 

 stolens ansættelse skulde derhos være gjenstand for revision og kunne for- 

 andres af vedkommende regjeringsdepartement. § 199 blev givet en her- 

 med overensstemmende lydelse. Efter den nye lov kan der følgelig ikke 

 længer finde kjæremaal sted mod salærets størrelse, men vel om. hvorvidt de 

 lovlige betingelser for ansættelse af salær er tilstede. \'ed instrux, fastsat 

 ved kgl. resolution af 13de Juni 1894. blev de ovennævnte nærmere regler 



^ Siden 1909 har Hoiesterets kjaeremaalsudvalg truftet en række afgjorelser, ved hvilke 

 sportellovens anvendelighed er begrænset og strprl. § 199 givet en videre anvendelse. 

 Se R. T. 1909 — s. 877 og 878. 



— 1910 — s. 205 -238. 



— 1912 — s. 879. 



— 1913 — s. 874 og 878. 



