198 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



Departementet udtaler i cirkulærskrivelsen blandt andet følgende : 

 »Foruden de saaledes beskikkede er selvfølgelig de Læger, der alle- 

 rede tidligere har været at betragte som fast beskikkede Sagkyndige (navn- 

 lig Distriktslægerne, Stadsfysici og de særlige Politilæger) fremdeles at be- 

 tragte som saadanne. Med Hensyn til det medicinske Fakultets Forplig- 

 telse til at fungere som sagkyndigt Kollegium henvises til Departementets 

 Cirkulærskrivelse af 6te April d. A. ^. 



De udfærdigede Beskikkelser gjælder — i Lighed med hvad der er 

 antaget at gjælde for Distriktslægernes Vedkommende — for det hele 

 Land-; dog bør selvfølgelig Stedels eller den nærmeste Sagkyndige med 

 fast Beskikkelse ikke unødigen forbigaaes. 



I Forbindelse med foranstaaende bemærkes, at de Amtsdyrlæger, til hvis 

 Aflønning udredes Statsbidrag, ifølge en til vedkommende Bevilgning nu 

 knyttet Betingelse er at betragte som fast beskikkede Sagkyndige med 

 Hensyn til veterinær-retslige Sporgsmaal under strafteretslige Undersø- 

 gelser — — — — — . « -^ 



Ved den ovenciterede kgl. resolution af 30te Juni 1900 indførtes — 

 skjønt paa en noget ufuldkommen maade — kompetencebegrænsning for 

 den under strafteretslige undersøgelser fungerende retsmedicinske sag- 

 kyndighed. 



Det ved denne resolution approberede reglement for den retsmedicinske 

 kommission dets § i er nemlig saalydende: 



»Som faste retsmedicinske Sagkyndige, der efter Strafteproceslovens 

 §192 har at tjenstgjøre, med mindre særegne Omstændigheder er til 

 Hinder derfor eller gjør det utilraadeligt, ansees: 



a.) i medicinsk-kemiske Spørgsmaal: De, der af Justits- og Politi- 

 departementet dertil maatte blive beskikkede. 



b) i psykiatriske Spørgsmaal: 



I. Direktører (Bestyrere) og paa længere Tid end i Aar ansatte 

 underordnede Læger ved Sindssygeasyler, Amtslæger ansatte i Henhold 

 til Lov No. 2 af 27de Juni 1891 § 2 eller i Henhold til Lov No. i af 



1 Se s. 12. 



"■^ De gamle forpligtelser til at foretage retsmedicinske undersøgelser og afgive retsmedi- 

 cinske erklæringer var ogsaa gjældende for det hele land uanseet vedkommendes bosted. 

 Man kunde saaledes ogsaa forpligte vedkommende til at foretage reise. 



3 Ved kgl. resol. af iste August 1903 bemyndigedes Justitsdepartementet til i fornøden 

 udstrækning at antage dertil kvalificerede mænd og kvinder for at gjøre tjeneste som 

 faste sagkyndige med hensyn til regnskabs- og bogholderisporgsmaal under strafferets- 

 lige undersøgelser. Saadanne faste sagk3mdige er dog kun antagne for Kristiania og 

 Åker. (Salomonsen 1911). 



