I9I5- No.I. OM DEN' JUDICIELLE OBSERVATION. 213 



at observanden har afgivet en vidneforklaring, har ogsaa en ikke uvæsentlig 

 indflydelse paa observationens ledelse, idet obse^^•ator særlig faar brug for 

 de methoder, som specielt kommer til anvendelse, naar det gjælder at 

 afgjøre, om en forklaring skyldes erindring om en virkelig oplevelse eller 

 oprindelig er fremkaldt ved hallucinationer, erindringsforfalskninger eller 

 lignende. 



Da enhver psykiatrisk erklæring, som afgives efter administrativ obser- 

 vation, skal stiles til tutor, skulde strengt taget ogsaa en erklæring, der 

 afgives efter en administrativ observation forbunden med en straftesag 

 < vidneobservation», udfærdiges i to exemplarer, et til tutor og et til ved- 

 kommende domstol; men nærværende forfatter har dog anseet sig berettiget 

 til at stile erklæringen alene til den ret, som har opnævnt ham som sag- 

 kyndig, og dette maa vel ialtfald kunne gaa an, naar erklæringen konklu- 

 derer med, at observanden ikke ansees som sindssyg. Selvfolgelig vil 

 man sorge for, at tutor erholder meddelelse om observationens udfald og 

 paa begjæring faar sig tilstillet gjenpart af erklæringen. 



Tilfælde som de her omhandlede er heldigvis yderst sjeldne og vil 

 vanskelig kunne indtræffe, medmindre en vidneforklaring har sat vedkom- 

 mende vidnes hele velfærd paa spil eller udsat det for et alvorligt psjkisk shock. 

 En saadan situation vil lettest kunne indtræde, naar en vidneforklaring an- 

 tages i væsentlig grad at have medvirket til en fældende atgjørelse at 

 skyldspørgsmaalet i en opsigtvækkende straffesag og afgjorelsen af en folke- 

 opinion ansees urigtig. Særlig vil vedkommende være udsat, naar der 

 aabnes retslige undersøgelser om sagens gjenoptagelse og vidnet i den 

 anledning paany bliver nødt til at forklare sig. \'idnet kan da komme i 

 en saa fortvilet stilling, at tutor ser sig nodt til at begjære psykiatrisk 

 observation, i tilfælde kanske efter vidnets egen indtrængende anmodning ^ 

 Lignende tilfælde vil vistnok ogsaa kunne indtræffe allerede i umiddelbar 

 tilslutning til vidneforklaringen, og altsaa før dommen er falden. 



Med det her anførte tror vi ikke at have undervurderet eller miskjendt 

 vidnebevisets farer. \'i har kun villet hævde den opfatning, at man trods 

 disse ikke ifølge vor lov har, og heller ikke bor faa, ret til at tvinge et 

 vidne til at underkaste sig judiciel observation. 



* .\ngaaende et saadant tilfælde se : Den retsmedicinske kommissions aarsberetning for 

 1910 s. 18 t., jfr. s. 206 note. 



