1915-^0.1. OM DEN JUDICIELLE OBSERVATION. 219 



modificere den sagkyndiges opfatning og saaledes nede ham til at afgive 

 en forklaring, som i sterre eller mindre grad afviger fra hans tidligere ; og i 

 ethvert fald maa den sagk3ndige under hovedforhandlingen gjøre regnskab 

 for sin observation og dens resultat og svare paa de spergsmaal, som 

 dommeren eller parterne i den anledning maatte ville forelægge ham. 



Udviklingen har ogsaa hos os ført til, at den langt overveiende del 

 af den judicielle observation begjæres af forhørsretterne eller paatalemyn- 

 digheden, for tiltalebeslutning fattes, og følgelig udføres under efterforsk- 

 ning eller forundersøgelse med den følge, at tiltale undlades, dersom sig- 

 tede antages paa gjerningstiden at have været sindssxg eller bevidstløs. 

 Hvis sagen fremmes, moder de sagkyndige, der har udfort observationen, 

 under hovedforhandlingen. 



Den psykiatriske obserxator indtager i en væsentlig henseende en 

 anden stilling, naar han handler efter tilkaldelse af tutor, end naar han ud- 

 forer sit hverv som sagk3ndig. 



Den private tutor har, som ovenfor udviklet, samme ret og pligt over- 

 for den sindssj'ge, eller formentlig sindssj'ge, myndling som en fader over- 

 for sit syge, eller formentlig syge, barn; og observator er den læge. som 

 tutor har tilkaldt for at skaffe den patient, som han skal sorge for, medi- 

 cinsk hjælp. Den autoritative tutors stilling er i nogle tilfælde en anden, 

 idet han kan blive nødt til at lægge hovedvægten paa at værne sam- 

 fundets interesser mod den fare, som hans m3-ndlings svgdom kan befragtes 

 at ville afstedkomme; og dette forhold kan igjen medføre, at det faar ud- 

 seende af, at lægen er kommen i en stilling helt modsat den, som hans 

 kaldspligt anviser ham. 



Rigtignok vil man vel uden indvending erkjende, at ingen syg har ret 

 til ved sin s3'gdom at udsætte sine medmennesker for en unødig fare, som 

 intet moralbud kræver at man skal mode, og man vil vei heller ikke be- 

 negte, at samfundet har ethisk ret til at kræve, at lægestanden 3der be- 

 sk3-ttelse mod en saadan fare. Denne erkjendelse er jo den ethiske forud- 

 sætning for hele kampen mod de smitsomme s3'gdommes udbredelse. Det 

 faar da ogsaa erkjendes, at en person faar finde sig i en undersøgelse om, 

 hvorvidt han lider af en farlig smitsom S3'gdom, f. ex. pest eller kolera, 

 naar der foreligger skjellig grund til at fr3'gte for, at han 

 er bleven smittet; men med samme ret og under samme betingelser 

 faar ogsaa en person finde sig i en undersøgelse, om han lider af sinds- 

 S3-gdom, naar det kan befr3'gte5, at denne s3'gdom, hvis den er tilstede, 

 vil true andre menneskers væsentlige interesser. 



