ICI S- ^O- I- O-^' P^-^" JL'DICIELLE OBSERVATION. 



for at sikre rettens trygge og retfærdige pleie. Forsaavidt ligger der en 

 rigtig tanke til grund for de systemer, der opfatter de sagkyndige som en 

 slags dommerassistenter. 



Kravet paa. at den sagkyndige aldrig maa optræde som talsmand for 

 den ene part, men altid ene og alene som retfærdighedens og den viden- 

 skabelige sandheds repræsentant, gjælder i fortrinlig grad den psykiatriske 

 sagkyndige; for hans øren maa denne sandhed altid klinge, for hans be- 

 vidsthed maa den altid staa klart; kommer han til i noget tilfælde at fole 

 sig som den ene parts talsmand — da er det hans ethiske pligt at begjære 

 sig fritaget for sit hverv. Men det er ikke nok, at denne sandhed staar 

 klart for den sagkyndige selv; staten maa ogsaa for sin egen skyld gjore, 

 hvad gjores kan, forat den sindige og lo3'ale almenhed med rette kan fcle 

 sig trvg for, at den sagkvndige under udøvelsen af sit hverv kun handler 

 som saadan, uanseet hvilkensomhelst anden stilling som han maatte inde- 

 have. 



Fungerer den psykiatriske observator som sagkyndig, er 

 han som saadan kun sagkyndig, ikke læge, og er derforheller 

 ikke bunden af lægens pligt til at hjælpe patienten. 



\'i har ovenfor udtalt os om forstaaelsen af strprl. § 207 sidste led samt 

 om parternes adgang til at føre sagkyndige, der er villige til at tjenestegjøre 

 uden opnævnelse. Her skal vi kun indskyde den bemærkning, at bestem- 

 melsen i § 207 selvfølgelig maa respekteres af de retsmedicinske som af 

 de øvrige sagkyndige og derfor loyalt anvendes, hvor det kræves og over- 

 hovedet er g^jennemførligt. De retspsykiatriske sagkyndige staar dog 

 i den heromhandlede henseende i en særstilling, fordi der ikke er adgang 

 til at fremtvinge en judiciel observation udført af en af sigtede valgt sag- 

 kyndig. 



Det er ovenfor udviklet, at og hvorfor det er en sindssygeretslig 

 grundsætning, at ingen kan begjære sig selv undergiven psykiatrisk obser- 

 vation til udstedelse eller ophævelse af sindssygeattest, og den omstændig- 

 hed, at man er sigtet, giver ikke, og kan ikke give, nogen saadan ret. 

 Det maatte derfor i tilfælde være den eventuelle tutor, som paa sigtedes 

 vegne skulde kunne begjære en saadan observation og til dens udførelse 

 vælge en sagkyndig (eller maaske ogsaa flere saadanne). 



Til fordel for en saadan fortolkning af lovstedet kunde man maaske 

 paaberaabe sig strprl. § 98 sidste led, der er saah'dende: »Er han^ sinds- 

 svag-, har Værgen hans Partsrettighed er« ; men vi antager ikke, 

 at § 207 sidste led jfr. § 98 sidste led bor forstaaes paa denne maade. 



^ Sigtede. 



- Skal betyde: sindss3-g. 



