222 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



En indblanding af en eventuel tutor i en judiciel observation vilde i 

 og for sig være lidet heldig, særlig da den vilde kunne lægge ganske 

 uberettigede vanskeligheder i veien for rettens afgjørelse af sporgsmaalet 

 om, hvorvidt judiciel observation bør aabnes, og, i saa tilfælde, af hvem 

 den skal udfores. En saadan ordning vilde efter vor opfatning stemme 

 daarlig med lovens almindelige syn paa rettens stilling til granskningen og 

 valget af sagkyndige. Hertil kommer, at et saa væsentligt brud med vor 

 gjældende sindssygeretslige tutelordning maatte være støttet paa en positiv 

 klar lovbestemmelse og ikke blot ved en tvilsom deduktion kunne udledes 

 af en lovbestemmelse som den i § 207. Det maa desuden utvilsomt antages, 

 at § 98 ikke har havt for øie den eventuelle tutor (altsaa en observations- 

 rekvirent), men alene en født eller beskikket værge for en person, hvis 

 sindssygdom er konstateret, men i hvis sag man alligevel i henhold til 

 § 285 sidste led i overensstemmelse med §§ 296 og 298 vil foretage bevis- 

 optagelse. 



Salomonsen besvarer i sin kommentar til strprl. § 285 spørgsmaalet 

 om, hvorvidt en sindssyg kan tiltales, bekræftende, idet han udtaler føl- 

 gende^: » — — — Men paa den anden side er der efter loven intet til 

 hinder for at der utfærdiges tiltalebeslutning mot en sindssyk. Den er i 

 alle tilfælde fuldt gyldig. — Derimot kan en hovedforhandling som regel 

 ikke fremmes mot en sindssyk.« 



Vi deler ikke Salomonsens opfatning, forsaavidt angaar dette punkt. 

 Det strider mod den biologiske sindssygerets grundidé at sigte notorisk 

 sindssyge personer, og at vor lov ogsaa i dette punkt har villet respek- 

 tere den biologiske opfatning, fremgaar efter vor mening ganske tydeligt af 

 § 285 i dens oprindelige lydelse. Vi kan ikke finde, at paragrafens mening 

 i det heromhandlede punkt er ændret ved tillægsloven af 22de Mai 1902, 

 og heri er Salomonsen enig. Vi fortolker derfor lovstedet derhen, at det 

 ikke aabner adgang til at sigte eller tiltale en person, der paa det om- 

 spurgte tidspunkt utvilsomt lider af sindssygdom. Foreligger der derimod 

 tvil om, hvorvidt en erklæret sindssyg fremdeles lider af sindss3'gdom, og 

 denne tvil har fundet sit udtryk derigjennem, at den betræflfende sindssyge- 

 attest lovligt er angreben, maa angjældende utvilsomt kunne sigtes-. Ny 

 observation til ophævelse af sindssygeattesten maa imidlertid isaafald strax 

 aabnes; og det synes os da lidet rimeligt at reise tiltale, før observationens 

 resultat foreligger. 



^ Se Salomonsen ovencit. s. 336. 

 '^ Jfr. s. 131 note. 



