igi S- No. I. OM DEN JUDICIELLE OBSERVATION. 227 



raerne skrider ind. Men naar der til den retsmedicinske konunission ind- 

 kommer afskrifter af retspsykiatriske erklæringer, af hvilke det fremgaar, at 

 den sagkyndige har benyttet den paaklagede handling som led i beviset 

 for, at sigtede er sindssyg — af og til tillige for, at han er farlig for den 

 offentlige sikkerhed, — har kommissionen altid, naar ikke sindssygediagno- 

 sen (og farlighedserklæringen) har været aldeles oplagt ganske uanseet 

 det argument, som er hentet fira den paaklagede handlings art, forkastet 

 erklæringen og tilraadet nj' observation i henhold til strprl. § 210. 



Ligesom under den administrative obser\'ation saaledes maa der ogsaa 

 under den judicielle forlanges sikkerhed for, at obser\anden virkelig er den 

 person, som han udgives for at være, med andre ord: man maa forlange 

 identitetsbevis. Den sagk\Tidige bør allerede af denne grund paase. at der 

 blandt akterne foreligger fødselsattest for observanden; og dette er saa- 

 meget mere nødvendigt, som denne attest ogsaa af andre grunde er af 

 meget stor betydenhed for det retspsykiatriske bevisstof, na\-nlig for fast- 

 sættelsen af den psykopathiske belastning ^. Er der grund til at tro, at 

 der allerede foreligger signalement for observanden, ber ogsaa dette søges 

 fremlagt. 



Efterat den sagk\Tidige ved en foreløbig undersøgelse og ved ind- 

 hentelse af politirapporter er nogenlunde orienteret om. hvad der ved vidne- 

 førsel skal søges oplyst, sørger han for, at vedkommende vidner bliver be- 

 gjæret afhørte, og fremmøder selv i vedkommende retsmøde. 



Allerede til fastsættelsen af sigtedes levnetaløb er vidneforklaringer af 

 hans ægtefælle og nærmeste slægtninge af vigtighed: og til oplysning om 

 hans legemlige og sjælelige udvikling, hans intelligents, moral, stemning og 

 karaktereiendommeligheder, kort sagt hans hele personlighed, samt om hans 

 tidligere helbredstilstand er disse vidneforklaringer af endnu større be- 

 tydenhed. 



De nærmeste, særlig ægtefællen, benytter sig imidlertid ikke sjelden 

 af sin ret til at negte at afgive vidneforklaring, selv om det forsikres dem, 

 at examinationen ikke skal berøre den verserende sag. I saadanne til- 

 fælde er man henvist til slægtninger, der staar sigtede saavidt fjernt, at 

 de ikke kan undslaa sig for at være N-idner: og gjennem examination af 

 disse kan man komme langt, især naar man ved hjælp af denne kan taa 



1 Det forsommes ofte at kræve fødselsattest (det er hos os daabsattest), idet retten, naar 

 der ikke vækkes Ivil, uden videre godtager sigtedes egen opgave. Følgen kan da 

 være den, at samme person under forskjellige straffesager optræder ander mere eller 

 mindre afvigende navne og med forskjellige opgaver om fiadselsaar og fødselsdag. 

 Uægtefødte personer opgives som ægte, og af og til anføres pleieforældre som virke- 

 lige forældre. Under saadanne omstændigheder er selvfølgelig opgayer over sLegtsbelast- 

 ning værdiløse. 



