1915- No. I. OM DEN JUDICIELLE OBSERVATION. 235 



For det første opfylder den ikke kravet paa domsklarhed (idet den 

 blander ind praemisseudtalelsen om den personlige undersøgelse), og dette 

 krav kan den biologiske sindssygeret ikke opgive. For det andet skal den 

 retspsykiatriske erklæring under en straffesag ikke alene besvare spørgs- 

 maalet om sigtedes sindssygdom paa undersøgelsestiden, men ogsaa 

 paa et fortidigt tidspunkt, nemlig gj ern ingstiden, og det er netop dette 

 sidste tidspunkt, der er af den afgjørende betydenhed for straffesagen (efter- 

 som den paa gjerningstiden sindssyge sigtede er straffri, selv om han efter 

 gjerningstiden er bleven frisk), medens det naturligvis blot er det først- 

 nævnte tidspunkt, som har interesse for det formaal, for hvis skyld forme- 

 len er fastsat. For det tredje skal under en straffesag ikke blot spørgs- 

 maalet om sindssygdom, men ogsaa om bevidstløshed paa gjerningstiden 

 besvares, og hertil tiltrænges en egen formel, der helst bør kunne sammen- 

 skrives med den, som besvarer sindssygespørgsmaalet. For det fjerde 

 maa den heromhandlede konklusion, saaledes som vi strax nærmere skal 

 omtale, kunne deles i flere poster og i tilfælde sammenskrives med en far- 

 lighedserklæring; og for det femte maa den være formet saaledes, at den 

 kan besvares af et sagkyndigt kollegium (altsaa kunne benytte »Vi« 

 istedetfor »Jeg«); men ingen af disse fordringer opfyldes af den autorise- 

 rede formel No. 3. 



Formlerne af 22de Januar 1910 No. i og 3 er jo heller ikke givne 

 som bestemmelser angaaende affattelsen af retspsykiatriske erklæringer, 

 men som attester til benyttelse ved anbringelse af sindssyge i forpleining 

 i og udenfor sindssygeasyl. 



Det maa ogsaa erindres, at en judiciel observation under en straffesag 

 aldrig tilsigter løsningen af spørgsmaalet om, hvorvidt en sindssygeattest 

 bør ophæves. Foreligger der g3'ldig sindssygeattest, maa denne, som s. 222 

 anført, angribes, før forfølgningen paabegyndes (jfr. strprl. § 285). Hvis 

 resultatet af den judicielle observation konstaterer tilstedeværelse af sinds- 

 sygdom paa undersøgelsestiden, bliver den positive konklusion at anse 

 som den retsgyldige sindssygeattest; og hvis spørgsmaalet besvares be- 

 negtende, bortfalder ipso jure en ældre sindssygeattest. 



For affattelsen af konklusionen paa en skriftlig, under straffesag af- 

 given, retspsykiatrisk erklæring haves fortiden ingen autoriseret formel, 

 men følgende formler kan bekvemt benyttes. 



No. II. 

 »Jeg (Vi) anser N. N. (fuldt navn) som sindssyg.« 



