240 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



Angaaende fængslets skikkethed som observationssted kan vi henvise 

 til, hvad vi herom har udviklet under vor redegjorelse for det administra- 

 tive observationssted, og vi kan derfor her indskrænke os til at bemærke 



følgende: 



Antallet af de fanger, der i fængslet observeres judicielt, er mange 

 gange saa stort som af dem, der observeres administrativt, og de først- 

 nævntes ophold i fængslet er ogsaa af langt større varighed end de sidst- 

 nævntes. Fængslets aarlige dagtal af judicielle observander vil saaledes, hvis 

 ikke anstalten er ganske liden, være langt større end af administrative. I 

 tiden fer 1900, da Kristiania distriktsfængsel (eller dettes bygning) endnu 

 optog politiobservationspatienter, kunde der hengaa længere tid, uden at der 

 i fængslet hensad en eneste saadan, ligesaalidt som nogen sindssyg politiarre- 

 stant eller transportfange. Som ovenfor opl3'st har der siden denne tid ikke 

 været optaget politiobservationspatienter; men baade før og senere har 

 dette fængsel stadig havt judicielle observander, og saavidt erindres, har det 

 i løbet af de sidste 20—25 aar til enhver tid havt mindst en og som regel 

 flere saadanne. 



Det skulde da synes rimeligt at formode, at de judicielle observander 

 vilde volde større vanskeligheder end de administrative, saa meget mere 

 som det langvarige fængselsophold maa virke mere skadeligt paa de sinds- 

 lidende fanger end det kortvarige. 



Erfaring viser imidlertid, at saa ikke er tilfælde, men at tvertimod 

 fængslet snarest har mindre bryderi med de mange judicielt end de faa 

 administrativt observerede fanger, og grunden hertil er neppe vanskelig at 

 forstaa. Sagen er nemlig den, at de alier fleste af de førstnævnte er folk, som 

 fra tidligere tid er kjendt i fængslet og derfor er vant med dettes disci- 

 plinære forhold. Hverken betjeningen eller lokalerne er fremmede for dem, 

 ■og den angst, som ofte følger med indespærringen, rammer derfor ikke 

 disse fanger i samme grad som dem, der for første gang sættes ind i en 

 fangecelle. 



Selvfølgelig findes der mange undtagelser, men regelen er dog den . 

 her anførte. Disse folk volder derfor ikke større uro end mangen anden 

 udisciplineret fange, de begaar ikke grovere disciplinærbrud end andre, og 

 de forstyrrer ikke i særlig grad sine medfanger. De volder i det hele taget 

 i almindelighed ikke særligt bryderi. Hertil kommer en anden, ikke uvigtig 

 omstændighed. 



Naar en person indsættes i varetægt som sigtet for en forbrydelse, 

 ser fængselsbetjeningen i behandlingen af ham kun en opfyldelse af sin 

 daglige gjerning, den følger sin instrux og behandler den nye fange over- 

 ensstemmende med denne. Kommer han under observation, betragtes han 



