1915-^0.1. OM DEN JUDICIELLE OBSERVATION. 24I 



som en anden syg, og man folger lægens anvisning. Begynder han at 

 blive urolig eller voldsom, kan han vistnok ikke behandles ganske som 

 en anden fange, idet man først maa indhente lægens ordre, men han staar 

 dog fremdeles for betjeningen som fangen, der skal behandles som en saa- 

 dan, og som har sin naturlige plads i fængslet. Anderledes med den, der 

 ikke er indsat i varetægt som sigtet for en forbrydelse, men alene for at 

 undergives psykiatrisk observation eller for midlertidigt at anbringes som 

 sindssvg; overfor ham staar, som ovenfor skildret, betjeningen uforstaaende 

 og raadløs. 



Det er af de anførte grunde forstaaeligt, at saavel de enkelte fængsels- 

 bestyrere som fængselsadministrationen hidtil har lagt mere vægt paa at 

 besk3'tte fængslet mod optagelse af politiobservationspatienter samt sinds- 

 syge politiarrestanter og transportfanger end at l'remme arbeidet for at over- 

 føre den judicielle observation til for dette øiemed mere skikkede anstalter. 



Fra retspsykiatrisk standpunkt maa det hævdes, at fængslerne er lige- 

 saa lidet skikkede for de judicielle som for de administrative observatio- 

 ner, men at de ikke desto mindre, saalænge til vi faar en psykiatrisk 

 observationsanstalt. er lige uundværlige for dem begge. 



Angaaende spørgsmaalet om sindssygeas3'lernes anvendelighed som 

 observationssteder skal vi anføre folgende: 



Sindssygeasylerne er specialsygehuse, der er givet en særegen rets- 

 stilling, og som har til opgave at behandle og forpleie sindssyge. 



Deres formaal er væsentlig det samme som andre sygehuses, nemlig 

 den at gjengive sine patienter helbreden eller, dersom dette ikke er muligt, 

 at forbedre deres tilstand eller, hvis dette maal heller ikke kan naaes, da 

 i det mindste at forpleie dem paa en saadan maade, at deres lidelser bliver 

 de mindst mulige. Med andre ord, sindssygeasylernes opgave er den 

 samme humane gjerning, som er alle sygehuses pligt og ære. 



Grunden til, at man ikke lettelig kan behandle sindssyge i almindelige 

 sygehuse, er den, at disse syges retsstilling og deres sygdoms art, forløb 

 og behandlingsmaade kræver, at de for dem bestemte anstalter bygges, 

 indrettes og administreres paa en maade, som ikke vilde gjore dem til 

 hensigtsmæssige kursteder for andre syge, og vor sindssygelov har derfor 

 ogsaa forbudt dem at optage andre patienter end sindssyge. Hertil kom- 

 mer ogsaa den omstændighed, at der til asyllægerne bor stilles visse spe- 

 cielle fordringer, som ikke kan forlanges opfyldte af andre end dem, som 

 har gjort psykiatri til sit fag. Den sætning staar ialtfald fast, at sindssyge- 

 asylerne er sygehuse, og at reglerne saavel for indskrivning og behand- 

 ling som for udskrivning af disse maa være i overensstemmelse med de 



Vid.-Selsk. Skrifter. I. M.-N. Kl. 1915. No. i. 16 



