1915- No- I- OM DEN JUDICIELLE OBSERVATION. 247 



\'ed de senere revisioner blev der, bortseet fra et par uvæsentlige 

 sprogrettelser, ikke foretaget nogen anden forandring i Jurykommissionens 

 udkast end den, at kjæremaalsfristen blev nedsat til 3 dage. 



Den kgl. prp. af lode Januar 1887 optog vor paragraf som 206 lige- 

 lydende med den nugjældende lovbestemmelse, og Justitskomitéen indstil- 

 lede paragrafen som § 210 til bifald, idet dog Bugge og Stang foreslog 

 at opgive bestemmelsen om kjæremaalet, hvilket forslag de begrundede i et 

 dissenterende votum. 



I Odelstingets mede den 31te Mai 1887 redegjorde Bugge kortelig for 

 sin opfatning, men optog ingen dissents, hvorefter paragrafen enstemmig 

 vedtoges. Den 14de Juni næstefter vedtog Lagtinget uden debat enstem- 

 mig paragrafen. 



\'i skal derefter gaa over til at fortolke vor paragrafs enkelte led i deres 

 indbyrdes rækkefølge. 



Paragrafen indledes, som anført, med ordene »Efterlader Sagkyndiges 

 Erklæring Tvivl«. 



Det danske \'idenskabsselskabs ordbog definerer betydningen af sub- 

 stantivet T> Tvivl« som »den Tilstand i Siælen ei at være overbeviist om 

 Sandheden, X'irkeligheden, Rigtigheden af noget«. Molbech har den samme 

 definition med udeladelse af ordet »Rigtigheden«. 



Ved ordet »efterlade« opfører Molbech som dets første bet3'dning: 

 »lade blive tilbage«, hvilken betydning \'idenskabsselskabet har som No. 5. 



Forat »Tvivlen« skal kunne siges at være »efterladt«, maa der altsaa 

 have været gjort forgjæves forsøg paa at hæve den. 



Udtrykket »efterlade Tvivl« udsiger saaledes, at der fremdeles bestaar 

 uvished angaaende et omspurgt forhold, uagtet denne er sogt hævet. 



Vort lovsted nævner ogsaa det middel, ved hjælp af hvilket vedkom- 

 mende tvil maa være søgt overvunden, nemlig: Sagkyndiges Erklæring. 



Det danske substantiv »Erklæring« definerer Molbech som »offentlig 

 Tilkiendegivelse, Bekiendtgjørelse eller Tilstaaelse af en Ting«, og paa vort 

 sted maa det vel betyde »offentlig tilkjendegivelse-. 



Efter hele sammenhængen maa den oftentlige tilkjendegivelse, om hvil- 

 ken der her handles, være et responsum medico-legale af psykiatrisk ind- 

 hold, altsaa et retspsykiatrisk responsum ; og det ligger i forholdets natur, 

 at dette responsum maa være fremgaaet som resultat af en granskning. 



Det er da uden paavisning klart, at lovstedet forlanger en paa et 

 holdbart psykiatrisk ræsonnement grundet tvil, og at retten følgelig ikke kan 



