I9I5- ^O- I- OM DEX JUDICIEIXE OBSERVATION. 265 



Og det er isaafald ikke urimeligt, at »Undersegelsen i SindssygeasyU ogsaa 

 vilde være bleven ordnet paa lignende maade, i hvilket tilfælde man istedet- 

 for udtalelser af sagkyndige vilde have faaet embedsmæssige erklæringer 

 af vedkommende asylbestNrer. 



Men dette forslag blev ikke ophoiet til lov, og istedet fik vi en judi- 

 ciel obsenation, under hvilken, som anført, sagkyndige overtager det hver\, 

 som under en administrativ paaligger den af tutor tilkaldte læge. 



Loven gj en nemførte altsaa det judicielle system ogsaa for den fore- 

 løbige undersøgelse, som maa gaa forud for indlæggelsen til observation i 

 asyl, og det svnes os da meget uantageligt, at den skulde have villet gjøre 

 brud paa dette system, forsaavidt angaar den del af observationen, som 

 finder sted i asyl, og at lovgiveren saaledes skulde have krævet stærkere 

 garantier, naar det kun gjælder at udtale t\il, end naar der spørges om at 

 løse denne. Almindelig logik synes at maatte kræve det omvendte, og 

 for at tillægge lovgiveren en saa eiendommeliç holdning maatte man efter 

 vor opfatning kunne henvise til en utvetydig bestemmelse; men til en saa- 

 dan indeholder vort lovsted ikke engang en antvdning. 



\i har ovenfor hævdet den opfatning, at vor straffeproceslov ikke 

 kjender andre ikke-opnævnte sagkyndige end den af sigtede tilkaldte: og 

 alle fortolkere er enige om, at pligten til at tjenestegjøre som sagkyndig 

 er betinget af opnævnelsen. \"i har videre udviklet vore grunde for den 

 mening, at loven paabyder, at den observation, som foretages i sindssyge- 

 asyl, altid skal foretages af to sagkyndige, samt at de under samme sag 

 fungerende sagkyndige skal være ligemænd og solidarisk ansvarlige for 

 obser\ationen. 



Men da intet sindssygeasyl har to ligestillede bestyrere, følger allerede 

 af dette forhold, at loven ikke kan have ment, at asylbest}Teren i denne 

 sin egenskab kan foretage den ps\'kiatriske obser\ation. 



Det ved kgl. resolution af 30te Juni 1900 approberede reglement for 

 den retsmedicinske kommission og de retsmedicinske sagkyndige opregner, 

 som ovenfor anført, punkt b. i blandt de faste retsmedicinske sagkyndige 

 i psykiatriske sporgsmaal blandt andre : »Direktører (Bestyrere» og paa 

 længere Tid end et Aar ansatte underordnede Læger ved Sindssjgeasyler«. 

 Det maa da være i egenskab af faste sagkyndige og ikke som asylbesty- 

 rere, de har pligten til at udføre psykiatrisk ob5er\ation, og hverken lov 

 eller reglement indeholder noget om forskjellige regler, eftersom obser\a- 

 tionen finder sted i eller udenfor asyl. Dette maa saa meget mere være 

 klart, som de kgl. autoriserede bestyrere for sindssygeasy lerne (de være 

 udnævnte som direktører eller ikke) ved sin ansættelse ikke har været paa- 

 lagt — og heller ikke kan paalægges — nogen saadan pligt. 



