1915-^0.1. OM DEN. INDICIELLE OBSERVATION. 271 



Straft'eproceslovens § 210 har ikke, som den tilsvarende tyske para- 

 graf, nogen bestemmelse, som begrænser tiden for den del af den psyki- 

 atriske observation, som finder sted i sindssygeasyl. 



Grunden til, at vor lov ikke har indladt sig paa at fastsætte nogen 

 saadan begrænsning, maa vel antages at være den samme, som motiverer, 

 at man heller ikke forøvrigt har vovet at opstille nogen termin for den 

 judicielle observations varighed (hvad heller ikke den tyske lov har gjort). 

 Der kan ogsaa anføres stærke grunde mod at lovfæste observationstiden. 



Det hænder ikke ganske sjelden, at sindss\'ge, navnlig paranoikere, 

 gjennem længere tid formaar at dissimulere saa godt, at det ikke h'kkes 

 observator at føre sindssygdomsbeviset, og saa br\-der der temmelig plud- 

 seligt igjennem symptomer, som gjor diagnosen ganske klar. Det kan og- 

 saa under forskjellige sindss\'gdomme hænde, at symptomerne for længere 

 tid kan træde saa stærkt tilbage, at deres paavisning er vanskelig, for kort 

 tid efter at manifestere sig som overmaade alvorlige og samfundsfarlige, et 

 forhold, der navnlig finder sted under epileptiske tilstande. 



Hertil kommer, at indsamling af nødvendige oplysninger kan kræve 

 saa lang tid. at en stor del af en lovfæstet observationstid vilde medgaa, 

 inden det stof, som maa psykiatrisk bearbeides, foreligger. 



En stat, der som den norske anerkjender den biologiske sindssvge- 

 ret, maa selvfølgelig i og med denne anerkjendelse lade sig det være 

 særlig magtpaaliggende at indprente de psykiatriske sagk\'ndige, at de un- 

 der ingen omstændighed maa lade sig forlede til at afgive ufunderede rets- 

 psykiatriske erklæringer og derfor maa vise stor agtsomhed ved indsam- 

 lingen af bevisstofFet og ikke afgive sin konklusion, for de har fuld over- 

 sigt over det samlede materiale. 



Paa den anden side er det jo klart, at det ikke maa tillades de sag- 

 kj-ndige at trække observationen i langdrag, og det er derfor nødvendigt, 

 at de judicielle myndigheder har adgang til at sætte en termin. Vor strafte- 

 proceslov har ogsaa i erkjendelse af denne nødvendighed indtaget i § 203 

 de førnævnte bestemmelser om rettens adgang til at sætte de sagkvndige 

 en frist, inden hvilken deres granskning skal være afsluttet, medmindre 

 fristen forlænges. 



Før straflfeproceslovens ikrafttræden var det almindeligt, at asylerne 

 anvendte 3 maaneder til en psykiatrisk observation, en tid, som ogsaa i det 

 langt overveiende antal tilfælde er fuldt tilstrækkelig. 



Under 14de April 1890 afsagde Høiesterets kjæremaalsudvalg en kjen- 

 delse, i hvilken udtales: 



2>Ved Anvendelse af Strprl. § 210 antager Kjæremaalsudvalget det 

 rigtigst, at der fastsættes en vis Tid, udover hvilken \'edkommendes Op- 



