1915-^0.1. OM DEN JUDICIELLE OBSERVATION. 273 



finder sted, og derhos for en hel række mindre, strafbare handlinger, over- 

 for hvilke offentlig paatale alene finder sted, naar offentlige interesser 

 antages at kræve det. eller naar fornærmede begjærer det, eller naar begge 

 disse betingelser foreligger ^ 



For den forste af disse grupper er altsaa paatalen ubetinget privat, 

 for den anden betinget offentlig; og forsaavidt paatalen er betinget 

 af fornærmedes begjæring, benævnes den privat-publik. 



Naar straffesagen er anlagt af paatalem yndigheden, er 

 den offentlig, i modsat fald privat. 



Overfor alle strafbare handlinger, uanseet disses art eller størrelse, 

 har den ved den strafbare handling fornærmede en subsidiær paataleret. 

 Fornærmede kan nemlig (bortseet fra de tilfælde, hvor paatalen er ubetinget 

 privat) ikke anlægge straffesag, forinden paatalemyndigheden (f. ex. paa 

 grund af bevisets stilling) enten helt eller betingelsesvis har negtet at 

 paatale eller frafaldt paabegj'ndt paatale eller har vedtaget en dom, ved 

 hvilken tiltalte helt eller delvis er frifunden eller dømt for en mindre for- 

 brydelse eller forseelse end paastaaet i§ 94). 



I sager, der angaar ærekrænkelser, kan den fornærmede slutte sig til 

 den offentlige forfølgning. Naar den private sagsøger vil anlægge straffe- 

 sag, maa han udfærdige en stevning, som skal indeholde, hvad der om 

 tiltalebeslutningen er bestemt, og med hvilken der forholdes overensstem- 

 mende med de for denne givne regler. I sager, som er ubetinget privat 

 paatale undergivne, maa der forud for paastevningen finde forligsprøve 

 sted ved forligelseskommissionen. 



I meddomsretssager medfører paastevningen forpligtelse for retten til 

 at paadømme sagen; men i lagmandsretssager kan hovedforhandling ikke 

 aabnes uden forhørsrettens samt3'kke. 



Baade i ubetinget private og i privat-publike sager skal de om offent- 

 lige straffesager gjældende regler befolges, forsaavidt det er muligt og 

 intet andet særligt er bestemt. Som folge heraf er de om paagribelse og 

 fængsling i offentlige straffesager gjældende regler ogsaa i det væsentlige 

 anvendelige i private sager (§ 423, jfr. §§ 230 og 244). 



Den private straffesag afhænger af sagsøgerens vilje, og 

 han kan derfor paa et h vilketsomhelst trin af forfølgningen 

 stanse sagen, uden at sagsøgte (ligesaalidt som tiltalte under en offent- 

 lig straffesag) har ret til at forlange den fremmet til dom. 



Mod opretholdelsen af fornærmedes subsidiære paataleret, særlig i den 

 vide udstrækning, som hjemles i vor lov, kan der gjøres vægtige prin- 



^ Se Hagerups udgave af strafleloven, s. 80. 



Vid.-Selsk. Skrifter. I. M.-N. Kl. 191 5. .\o. i. 18 



