28o PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



sagkyndig. Forslagsstilleren havde valgt denne form for bestemmelsens 

 affattelse for at faa med under indsendelsespligten de talrige straffesager 

 vedkommende erklæringer, der ikke afgives af sagkyndige, men af embeds- 

 lægerne, og navnlig havde han havt for øie de retspsykiatriske erklæringer, 

 som afgaves af asylbestyrere. 



Som ligeledes ovenfor omtalt, stedte den her omhandlede bestemmelse 

 i det foreløbige udkast under spergsmaalets drøftelse i den departementale 

 sagkyndighedskomité af 25de Marts 1896 paa modstand; navnlig blev det 

 fremhævet, at komitéens mandat alene gjaldt reformer af sagkyndigheds- 

 væsenet, men derimod ikke indførelsen af en forbedret kontrol af embeds- 

 værket, en kritik, hvis fulde berettigelse ogsaa forslagsstilleren maatte ind- 

 rømme. 



Der blev da ogsaa i komitéen, forsaavidt angaar det heromhandlede 

 punkt, opnaaet enstemmighed om den redaktion, som endelig blev ved- 

 tagen, og som begrænsede indsendelsespligten til kun at gjælde sagkyndige. 

 Forøvrigt var der paa flere punkter stærk uenighed angaaende paragrafens 

 ordlyd. Paul Winge opretholdt sit forslag om, at kommissionens med- 

 lemmer (samt de, der var tiltraadte dens afdelinger) skulde være fritagne 

 for indsendelsespligt; derimod gik han i komitéen med paa, at indsendelses- 

 pligten begrænsedes til kun at gjælde skriftlige udtalelser. Efterat det 

 havde vist sig umuligt at opnaa enighed inden komitéen, og han derfor 

 var bleven nødt til at fremsætte et helt selvstændigt forslag, optog han 

 paa ny til overveielse kravet paa indsendelse af referat af mundtlige ud- 

 talelser; og efterat komitéen havde afsluttet sit arbeide, fremsatte han for- 

 slag om indførelse af en saadan pligt; men dette forslag fik ingen tilslut- 

 ning og blev heller ikke optaget i reglementet. I skrivelse af 12te Marts 

 1 901 fortolkede imidlertid Justitsdepartementet § 2 derhen, at det ogsaa 

 krævede indsendt referater af mundtlige udtalelser, forsaavidt et saadant 

 var tilføiet retsbogen, og i skrivelse af 27de Juni 1903 til Justitsdeparte- 

 mentet udtalte den retsmedicinske kommission sig for den samme forstaa- 

 else af reglementet. Denne fortolkning blev ogsaa opretholdt i Justits- 

 departementets rundskrivelse af 26de April 1905. Fortolkningen har dog 

 hidtil ikke faaet synderlig praktisk betydenhed. 



Med støtte i strprl. § 205 havde det foreløbige udkast af 1893 for-- 

 langt en indberetning, »der, saavidt det efter sagens natur er muligt, skal 

 være bilagt med præparat og afskrift af erklæring«. Den departementale 

 komité var enig i tanken, men fandt med rette denne klarere udtrykt i den 

 text, som komitéen enstemmig foreslog, og som ordlydende er optagen i 

 reglementet. 



