286 PAUL WINGE. M.-N.Kl. 



ligesaa uafviselige krav paa enhed i den retspsykiatriske bedømmelse, og 

 dette krav kan, som gjentagende fremhævet, ikke opfyldes uden organisa- 

 tion af en institutionel sagkyndighed, hvis øverste instants har en rets- 

 psykiatrisk station til sin raadighed. — Har man en saadan organisation, 

 er den sekundære sagkyndighed af mindre væsentlig betydenhed, og har 

 man den ikke, kan heller ikke den sekundære sagkyndighed opfylde de 

 krav, som samfundet maa og skal stille til den. 



IX. 



En udtømmende og paalidelig oversigt over den retspsykiatriske ob- 

 servation i straffesager samt dennes resultat lader sig ikke for tiden i vort 

 land tilveiebringe; dertil savner vi desværre endnu et tjenligt materiale. 



Sindssygeasylernes personalprotokoller indeholder optegnelser, som 

 burde samles og bearbeides, og som isaafald, navnlig sammenholdt med 

 den retsmedicinske kommissions arkiv, vilde give os et ganske værdifuldt 

 materiale; men for det første foreligger der intet saadant arbeide, og for 

 det andet vil det, naar det engang er udført, alene bringe oplysning om 

 et mindretal af de udførte observationer. Det eneste stof, som foreligger 

 samlet og bearbeidet, er de til den retsmedicinske kommission indkomne 

 beskrivelser af de opnævnte primære retspsykiatriske sagkyndiges forret- 

 ninger; og skjønt dette materiale ingenlunde er ganske lidet og i flere 

 henseender værdifuldt, er det dog til statistisk brug beheftet med store 

 mangler, idet det baade er ufuldstændigt og desuden ogsaa iovrigt mindre 

 paalideligt. 



Man maa vistnok antage, at der til den retsmedicinske kommission 

 indkommer afskrifter af næsten alle af de opnævnte sagkyndige afgivne skrift- 

 lige erklæringer; og da antallet af dem, der blot foreligger i mundtlig 

 form, neppe er stort, kan man saaledes gaa ud fra, at det langt over- 

 veiende antal af de opnævnte sagkyndiges beskrivelser kommer til kom- 

 missionens behandling; men disse repræsenterer ikke det hele antal af de 

 under straffesager udførte psykiatriske observationer, fordi de ikke om- 

 fatter den største del af as3'lobservat ionerne, — en feil der, som det vil 

 fremgaa af ovenstaaende, nu kan ansees rettet. 



Efterat det var bleven paalagt asyl bestyrerne til retspsykiatrisk brug 

 under straffesager at afgive embedsmæssige erklæringer, som kunde træde 

 istedetfor sagkyndige responsa, blev kun et lidet antal af asylobservatio- 

 nerne udførte af sagkyndige, idet man i de fleste tilfælde undlod at op- 



