296 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



Umyndiggjørelse«, indeholder ingen definition af de ovennævnte tekniske 

 ord og udtryk, og i det hele ingen anden veiledning til deres forstaaelse 

 end følgende udtalelse: »Til særskilt at nævne Alderdomssvaghed har 

 man ikke fundet Grund. Denne vil enten ytre sig som Aandssvaghed eller 

 som legemlig Skrøbelighed og altsaa opfanges af en af de i det Foregaa- 

 gaaende omhandlede Bestemmelser«. 



Denne bemærkning er lidet veiledende. »Alderdomssvaghed« er et 

 populært ord uden distinkt betydning. Ofte benyttes det i betydning at 

 »dementia senilis« (der er en erhvervet sindssygdom, ingen medfødt eller 

 fra den tidligste barndom stammende defekt) og ligesaa ofte som betegnelse 

 for den med alderdommen følgende svækkelse saavel af de somatiske som 

 de psykiske symptomer; er disse sidste i mest fremtrædende grad rammet, 

 pleier man gjerne at benytte udtrykket »alderdomssløvhed«, som er noget 

 mere præcist. 



Bemærkningen om, at »alderdomssvaghed« enten ytrer sig som »aands- 

 svaghed« eller som »legemlig skrøbelighed«, maa derfor betegnes som uklar. 



Det danske substantiv »aand«i er flertydigt, men anvendes blandt an- 

 det omtrent enstydigt med »sind«, og i denne betydning bruges det i en 

 række sammensætninger, dels med adjektiver, dels med substantiver, saa- 

 som »aandfuld«, »aandsfattig«, »aandsstyrke«, »aandssløvhed« -. Blandt disse 

 bruges ogsaa sammensætningerne »aandssvag«^ og »aandssvaghed«, men 

 disse er maaske nyere. Molbech opfører dem ikke i første udgave af 

 »Dansk Ordbog« (1833), men har dem i anden udgave (1859). 



Svag er det modsatte af stærk, svaghed af styrke. Ordene antyder 

 en oprindelig tilstand eller egenskab. I sin definition af betydningen af 

 »svag« anfører Molbech som exempel: »En Stol, der har været stærkog 

 vel giort, bliver skrøbelig ved Alder og megen Brug, men selv en ny 

 Stol kan være for svag.« 



Svaghed oversætter han med »Beskaffenheden at være svag«, i mod- 

 sætning til »Styrke«. Af »svag« er afledet verbet »svække«, gjøre svag, 

 og deraf videre substantivet »svækkelse«, gjerningen at svække eller tilstan- 

 den at være svækket. 



»Aandssvaghed« betyder altsaa en tilstand med en oprindelig og frem- 

 deles tilstedeværende mangel paa psykisk styrke, i modsætning til »aands- 

 svækkelse«, som betegner en tilstand med senere indtraadt forringelse af 

 den psykiske styrke. 



^ Angaaende etymologien se B. I s. 5. 



2 Angaaende etymologien af „sløv" se B. I s. 19. 



^ Angaaende etymologien af „svag" se B. I s. 53. 



