298 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



sygdom (altsaa svarende til tredelingens vanvittighed), medens ordet »sinds- 

 sj'gdom« i modsætning hertil forbeholdes den senere i livet erhvervede 

 sindssygdom (altsaa svarende til tredelingens galenskab og afsindighed). 



Tællingsschemaet betegner altsaa enhver aandssvag som sindssyg ; og 

 hvad angaar sprogbrugen i loven af 8de Juni 1881, maa det erindres, at 

 denne som en skolelov ingen opfordring havde til at udtale sig angaaende 

 spørgsmaalet om, hvorvidt de aandssvage børn bør ansees som sindssyge. 



Umyndiggjerelsesloven havde derimod al opfordring til at tage psy- 

 kiatriske hensyn, og dens mangelfulde psykiatriske forberedelse har ogsaa 

 i flere henseender havt uheldige følger^, blandt hvilke en er den, at der 

 er opstaaet strid mellem denne lov og sindssygelovens terminologi. 



Det bør dog af de ovenfor anførte grunde antages, at umyndiggjørel- 

 sesloven ved udtrykket »Aandssvaghed eller Sindssygdom« (»Sindss3'gdom 

 eller Aandssvaghed«) sigter til de selvsamme individer, som sindssygeloven 

 betegner som sindssyge. Med andre ord, umyndiggjerelseslovens udtryk 

 er at opfatte som et sammensat udtryk i lighed med lovbogens »rasende 

 og galend«, »vildelse og raseri« o. s. v.-. 



Efter umyndiggjørelseslovens terminologi er altsaa enhver aands- 

 svag »sindss3'g«, men ikke enhver sindssyg »aandssvag«. 



Denne forstaaelse af udtr3'kket passer ogsaa efter vor opfatning bedst 

 med lovens øvrige indhold. 



Den opregning af betingelserne for umyndiggjørelse, som indeholdes 

 i § I, er, ialtfald saavidt angaar psykiatrien, saa fuldstændig, at der ikke i 

 punkt I bliver plads for nogen anden tilstand end sindssygdom. Senil 

 dements er nemlig en sindssygdom, og de øvrige tilstande af alderdoms- 

 svækkelse rammes af udtrykket i punkt 2: »legemlig skrøbelighed«. 



Til misbrug af alkohol og andre narkotiske midler og den deraf føl- 

 gende svækkelsestilstand har loven ogsaa taget fornødent hensyn. 



Ikke destomindre er loven bleven fortolket derhen, at dens ord »Aands- 

 svaghed« ogsaa omfatter psykiske svækkelsestilstande, som er erhvervet i 

 voxen alder; ja vi har endog et antal umyndiggjørelser, som er grundet 

 paa »aandssvaghed«, og hvor der med dette ord öiensynlig menes senil 

 dements (alderdomsafsindighedj. 



1 Det kan bebreides vore psykiatere, at de ikke under lovens forberedelse gjorde kraftige 

 forestillinger baade mod det hcromhandlede udtryk og mod den form, som bestemmel- 

 sen om evnen til at drage omsorg for sig eller sit gods fik. Det kan dog til en vis 

 grad tjene som undskyldning, at de netop paa den heromhandlede tid var stærkt op- 

 tagne af kampen for at redde den biologiske tilregnelighedsret, hvilken nødvendiggjorde 

 temmelig omfattende studier og andet arbeidc. Diskussionen om organisationen af sag- 

 kyndighedsvæsenet stod ogsaa paa dagsordenen og krævede tid og arbeide. 



2 Se B. I s. 29. 



