i8 



11. (.i:i;i.mi;yi)i;\. 



M. -X. KI. 



\'il 111.11) briiylU- ralicnc i Talj. II li! al Isonstrucrc Isogoncr, eller 

 egentlig til «it beregne Punkter, livorigjeiHK m Isogonerne skal gaa, saa 

 kan (let, naar Misvisningens Forandring med Længden forudsættes bekjendt, 

 ske med tilstrækkelig Tilnærmelse paa den Maade, at man forandrer Læng- 

 den saa meget, som behøves for at reducere Misvisningen til nærmeste 

 hele Grad, men med liibehold al" Bredden, h\orhos Virkningen af lokale 

 Anomalier kan i nogen (irad kompenseres ved at forene Koordinaterne 

 for nærliggende Punkter i samme Isogon til et Middeltal. At benytte den 

 for hver Stribe beregnede Værdi af Størrelsen J i dette Øiemed vil neppe 

 være raadeligt, og vil navnlig ikke kunne gaa an for de Striber, som kun 

 har ringe Udstrækning i Øst og Vest, da lokale Anomalier, selv om de 

 mest iøinefaldende udelukkes, der kan faa altfor stærk hidflydelse. 1 enkelte 

 Striber har, som \il sees af Tab. II, J overhovedet ikke kunnet bestem- 

 mes, nemlig Nordfjord, hvor Misvisningen tiltager fra Nordfjordeid baade 

 indover mod Loen og udover mod Kysten, Søndfjord, hvor alle Stationer 

 ligger paa Kysten, og endelig hele Sydkysten mellem Arendal og Eger- 

 sund, lier er der talrige lokale Anomalier, men skjønt Længdeforskjellen 

 gaar op til næsten 3°, er der ingen tydelig Forandring med Længden. 

 Forener man Striberne til større Grupper, faaes følgende Resultat: 



13 



14 



62 14 



67 31 



4 27 

 3 52 



2 33 

 8 20 



3 8 

 6 27 

 6 45 



35 32 



3 55 



4 14 



2 15 



7 58 

 I 58 



3 23 



8 4 



31 47 



53-7 



