22 



II. (.MI.MI'VDI N. 



M.-.\. Kl. 



Ved at se paa Tallene i Rubrikken »Længde« vil man finde, at Iso- 

 gonerne paa flere Steder afviger ret mærkbart fra Meridianerne. I Ost- 

 Finmarken er Afvigelsen sydøstlig, dog er Linierne her saa korte, at det 

 ikke kan tillægges nogen særlig Betydning. Ellers er Afvigelsen næsten 

 overalt mod Sydvest. Kt ret mærkeligt Forhold er, at Isogonerne paa 

 visse Strøg synes at have en Tendens til at følge K3'sten. Navnlig er 

 dette udpræget i Vesteraalen og Lofoten, hvor Forholdene dog er tem- 

 melig komplicerede med flere lokale Maxima og Minima, men hvor Isogo- 

 nerne synes at have en stærk Afbøining i Øgruppens Retning, for der- 

 efter at bøie nedover mod Salten. Ligeledes, som allerede for bemærket, 

 paa Sydkysten mellem Arendal og Egersund, hvor Misvisningen hele Veien 

 er paa det nærmeste konstant, omkring 13°, men ogsaa her med isolerede 

 Maxima og Minima. Da de her observerede Værdier saaledes ikke til- 



