1905. No. 4. OM DERMOIDCYSTER OG TERATOIDE SVULSTER. 4 1 



paavises i flere cm.'s udstrækning (cfr. nedenfor). — Grænseii mellem den første del af 

 centralnervesystemet og det omgivende væv er ikke skarp, idet der fra det tilgræiisende, 

 fibrøse væv sendes talrigc, uregelmæssige forktngelser iiid i centralnervesystemet. Omtrent 

 overalt i detle kan der paavises talrige gangliccellor af forskjellig form og størrelse samt 

 paa nogle steder smaa grupper af tætliggende, sniaa epithelceller med sterkt farvede kjerner, 

 ikke altid skarpt afgrænsede fra jrliavævet (ne u roe pi t h el) ; ligeledes lader der sig paavise 

 talrige nervefibre. Den tilsyneladende fibrose streng i fedtvævet af den mammalignende 

 dannelse (se fig. xiii) indeholder foruden substans fra centralnervesystemet (i) store s pina 1- 

 ganglier med typiske runde gangliecelier (3), omgivne af endothelceller (4). Tæt op til 

 centralnervesystemet og spinalganglierne, vsesentlig paa den ene side af dem, sees talrige 

 større og mindre ner ve gr ene samt en hel del glatte musk el fibre. 



ß) Snii g/ennem „papillen": Overfladen viser talrige storre og mindre gruber; 

 den er dækket af epidermis med rigelig forhorning, særlig i de nævnte gruber. Under 

 epidermis et lag af cerium, hvis tykkelse varierer sterkt; i det dybe lag af denne talrige 

 talgkj ert 1er, hvis udmunding paa overfladen af huden sees sjeldnere end ellers. Desuden 

 ikke faa haarf ol li kler og s ved k j ertl er, begge for en stor del helt nede i de! subcu- 

 tane fedtvæv. Nogle af svedkjertlerne er sterkt dilaterede, epithelcellerne Oadtrykte. lumen 

 fyldt med en homogen masse. Intetsteds i papillen kan der opdages noget slags udfersels- 

 gange, der kunde minde om melkegange, ligesaa lidt som der i fedtvævet i den mamma- 

 lignende dannelse kan paavises noget slags kjertelvæv. 



/) Sutt gjennem fedtlaget fra forskjellige steder viser altid en temmelig skarp 

 grænse mellem dette og det fibrøse væv, som danner den ydre del af tumors væg; der 

 kan her paavises talrige, tykvæggede kar, men ellers intet for ovariet absolut specifikt. 

 Ofte er der i fedtvævet under talgkjertlerne talrige store grupper af svedkjertler. Lige 

 udenfor fedtlaget aftager cystevæggen raskt i tykkelse; nærmest dette er den endnu tydelig 

 dækket af flerlaget epidermis og enkelte talgkjertler, men disse svinder snart og epidermis 

 aftager hurtig i tykkelse. Forøvrigt bestaar væggen ogsaa her af noksaa cellcrigt binde- 

 væv, hvori flere tykvæggede kar. 



S) Den valnødstore cyste, som ligger mellem fedtlaget og overfladen af tumor, 

 er udklædt med et flerlaget cylinderepithel; i væggen af samme sees glatte 

 muskelfibre samt et sted ogsaa et brusk stykke, men derimod ingen kjertler. Den 

 lille cyste viser samme struktur. 



e) Snit gjennem den valkformedefortykhelsepaa cystens indre væg 

 (fortsættelsen af »broene) og de tilstedende dele af cystevæggen: Cystevæggen er 

 indvendig paa sine steder dækket af regelmæssig flerlaget epidermis uden andre af hudens 

 attributer, paa andre steder igjen er selv denne enkle beklædning høist ufuldslændig eller 

 mangler helt. Nærmest epidermis ligger et smalt bælte af noksaa cellefaltigt fibrøst væv og 

 under dette en fortsættelse af den paa undersiden af »broen« paaviste substans fra 

 centralnervesystemet, som dog her findes rigeligere ansamlet og for en stor del er 

 skyld i den valkformede fortykkelse paa cystens indre væg. Foruden gliavæv ogganglie- 

 celler sees der temmehg talrige corpora amylacé a, der ikke altid viser den typiske koncen- 

 triske bygning, men undertiden mere ser ud som amorfe kalkkorn. Paa grænsen mod det porøse 

 væv (se nedenfor) sees en liden uregelmæssig gang med smale udiøbere, hvor et lavt kubisk 

 epithel dels sidder paa gliavæv, dels og oftest paa bindevæv. Centralnervesystemet kan 

 forfølges ligesaa langt som valken, d. v. s. flere centimeter bortover cystevæggen; paa den 

 ene kant breder det sig ogsaa som en smal zone i cystevæggen temmelig langt udenfor for- 

 tykkelsen af denne. Centralnervesystemet er saavel mod den indre som den ydre del af 

 cystevæggen noksaa skarpt afgrænset, særlig udåd, hvor grænsen dannes af et hyalin 

 degenereret bindevæv. Der strækker sig dog enkelte, tildels karførende septa ind i central- 

 nervesystemet fra det omgivende bindevæv. Saavel i disse septa som midt i centralnerve- 

 systemets substans sees oftere tversnit af haarstumper; omkring nogle af disse er der 

 ingen reaktion, omkring andre sees store, polygonale epitheloide celler. Flere steder er der 

 saavel i septa som paa grænsen af centralnervesystemet og bindevævet under epidermis 



