42 y. HUI, I,. M.-N. Kl. 



rundcellel infiltration langs med kar; Mic sjelden secs karvæg^gene hyalin degenererede. 

 I bindcvævet iiiellcrn cjiidcrrnis og ccntralncrvesystcmct kan der paaviscs lalrige, pigmcn- 

 tcrcde, b ru n j; n le, S-formcdc b i n d e væ vsccllcr, smale, men ofte opsvulmede 

 paa midien; de kau forfolges lidl hungere end centralnervesystcmets substans lader sig 

 paavise. 



Endcl af den valkforincdc fortykkclsc skyldes tiilige udviklingcn af et porøst væv 

 med maskcnim af hoist forskjellig størrelse, fyldte med brokket, af hematoxylin blaafarvet 

 masse og enkelte udklædlc med celler, der undertiden danner kjæmpecellcr, fuldstændig i 

 lighed med hvaii der for er beskrevet for casus VI, men mindre udlalt end der; ogsaa 

 her kan man paa sine steder se, at disse hulrum synes at have sit udgangspunkt fra celler, 

 som begynder at proliferere inde i vævsspalterne. I bindevævssepta mellem hulrummene 

 sees undertiden de samme pigmenterede celler som i bindevævet udenom centralnerve- 

 systemet, idet de strækker sig ind i septa fra grænsen mod dette. — Mod den ydre over- 

 flade dannes cystevæggen af en smal zone af et cellerigt fibrøst væv, som dog ikke viser 

 noget for ovarialvæv absolut karakteristisk; indad taber det sig efterhaanden dels i det 

 hyalin degenererede bindevæv, som grænser op til substansen fra centralnervesystemet, dels 

 i det porøse væv. 



Ç) I flere af snittene fra den valkformede fortykkelse har man faaet med endel af 

 bunden i den •2-hrontstore, med talg og haar fyldte f lade poche. Dennes 

 vægge er for det meste udklædte med et tykt lag store, protoplasmarige, polygonale eller 

 runde celler med forholdsvis liden kjerne; her og der desuden flerkjernede kjæmpeceller. 

 Af og til sees i cellcrne, specielt hvor de ligger i tykke lag, utydelige, ganske fine, lysegule 

 pigmentkorn(?). Foruden paa pochens indre væg findes den slags celler ogsaa i bindevævet 

 lige udenom den, hvor de udfylder langstrakte spalterum (lymfespalter). Mellem cellerne 

 sees paa flere steder haarslumper, ligesom pochen selv for en stor del er fyldt med lose 

 haar. Undertiden grænser centralnervesystcmets substans direkte op til pochens lumen; 

 rimeligvis er det ad denne vei, at de i centralnervesystemet paaviste haarstumper er 

 komne ind. 



Tumor fra venstre ovarium. 



Det prominerende parti er lidet, broformet. — Hud. — Ben. — Ertstor, 

 epidermisklædt cyste. — Centralnervesystem. — Ganglieceller. — Neuroepithel. 



Makroskopisk beskrivelse; 



Tuben medfølger, normal. Venstre ovarium er figenstort og indeholder flere, 

 op til bønnestore cyster fyldte med klar, tynd vædske. Langs ovariets frie rand er der en 

 allerede opklippet, nødstor cyste, fyldt med talgagtig masse og haar. Cysten 

 bestaar af 2 dele, hver omtrent bønnestor; disse dele kommunicerer med hinanden rundt 

 en broformet dannelse, som fra den ene væg strækker sig over til den anden og er 

 dækket af skinnende, lys, graahvid epidermis. Ogsaa forøvrigt er cystens indre væg 

 klædt med epidermis ; der sees smaa meget fastsiddende haar, væsentlig i nærheden af 

 »broen«. Ind mod cystens lumen prominerer et sted en liden knude, der paa snit er 

 næsten ertstor og bestaar af en gulhvid, fast, i concentriske lag ordnet masse; den er om- 

 givet af en tynd membran og staar ikke i forbindelse med cystens lumen. Ben kan ikke 

 paavises ved den makroskopiske un dersøg else. 



Mikroskopisk undersøgelse; 



Der er lagt snit i ca. 20 forskjellige niveau tvers igjennem hele cysten: 

 Indvendig er cysten for en del udklædt med epidermis, hvorunder h aarfo 1 likler, 

 talg- og svedk j er 1 1er, men ingen glatte muskelfibre; lignende beklædning findes paa 

 den broformede dannelse, om end ikke særlig rigelig udviklet; forøvrigt bestaar denne af 

 bindevæv og endel fedlvæv med talrige »mastceller« i begge. Jo mere man fjerner sig fra 

 »broen«, des ufuldstændigere er huden udviklet; haarfollikler og kjertler forsvinder eftçr- 



