1905. No. 4. OM DERMOIDCYSTER OG TERATOIDE SVULSTER. 43 



haanden, epidermis aftager i tykkelse, og ofte mangler den totalt; isaafald finder man paa 

 mange steder indsiden dækket af et lag med store, biege epitheloide celler, indimellem 

 hvilke ofte sees store kjæmpeceller med centrait stillede kjerner, særlig omkring haar- 

 stumper, der ofte sees i dette lag. Andre steder igjen dannes det inderste lag af fuld- 

 stændig fibrøst væv med eller uden haarstumper. Undertiden sees endog substans fra 

 centralnervesystemet at grænse direkte op til cystens lumen. 



For en stor del ligger nemlisj centralnervesystemet lige opimod cystens indre, 

 ofte adskilt fra dette kun ved en smal zone af fibrøst væv eller granulalionsvæv. I forhold 

 til cystens størrelse forekommer det i rigelig mængde. Her og der har haarstumper trængt 

 sig ind i det. G li a væ vet er meget tydeligt, fibrillært og indeslutter temmelig talrige 

 store ganglieceller. polygonale, ovale eller uregelmæssige. Paa flere steder kan der i 

 centralnervesystemet paavises smaa, uregelmæssig bugtede kanaler, udklædte med smaa 

 kubiske epithelceller; andre steder sees enkelte mere sirlige, runde lumina, hvor epithel- 

 cellerne er noget større med blegere protoplasma og kjerne, og hvor lumina ofte bryder 

 ind i hverandre. Omkring de forstnævnte kanaler ligger der i det tilgrænsende gliavæv 

 tæt op til de kubiske epithelceller ofte endel lignende smaa celler i saa rigelig mængde, at 

 vævet synes næsten udelukkende at beståa af dem. Da disse cellehobe kan forfølges tu- 

 bage til epithelklædte kanaler, bør de sikkerlig opfattes som höbe af n euroepi th el. 

 Centralnervesystemet er ikke overalt godt afgrænset; ofte er det ved temmelig brede 

 bindevævssepta opdelt i vel adskilte, uregelmæssige, storre og mindre felter; smaa øer af 

 det findes undertiden ogsaa et stykke fra hovedmassen. Et sted ligger der tæt op til 

 centralnervesystemet endel større og mindre kar, indeslutlede i laxt bindevæv (pia). 



Svarende til den ertstore cyste, fyldt med koncentrisk anordnede masser, kan der 

 paavises et hulrum, som er udklædt med epidermis, der dog er lidt mangelfuldt ud- 

 viklet; ingen kjertler eller haarfollikler kan paavises under denne. Lumen er delvis fyldt 

 med afstødte forhornede masser i koncentriske lag. Kun en ganske tynd lamelle 

 af bindevæv skiller den ertstore cyste fra hovedcystens indre. Forovrigt er den næsten 

 fuldstændig omgivet af centralnervesystemets substans, adskilt fra denne ved en smal zone 

 af rundcelleinfiltreret bindevæv. Lige i nærheden af denne cyste er der en anden, 3 — 4 mm. 

 lang, oval cyste, som ligeledes delvis er fyldt med forhornede masser samt desuden haar; 

 denne cyste er imidlertid udklædt med vel udviklet epidermis, og under denne sees der, 

 særlig paa den side af cysten, som vender ud mod ovariets overflade, talrige store talg- 

 kjertler, endel svedkjertler og store haarfollikler; de første sees ofte at aabne sig i den 

 lille cyste, de sidste stikker gjerne langt ned i det fedtvæv, som just paa dette sted ligger 

 ansamlet mellem den lille cyste og den ydre, fibrose kapsel. I det bindevæv, som skiller 

 talg-svedkjertler og haarfollikler fra hverandre, findes talrige »m as te el 1er«. Skillevæggen 

 mellem de to smaa cyster dannes af substans fra centralnervesystemet eller siden af et lidet 

 3 mm. langt kompakt bens tykke med typiske Haverske kanaler. 



Ingensteds kan der paavises bruskvæv eller slimhinde. 



Hovedcysten er paa alle kanter omgivet af ovarialvæv, i hvilket der paa den side, som 

 vender ud mod overfladen af ovariet, findes flere primordialfo lli kler; paa den anden 

 side sees saavel Graafske follikler som corpora fibrosa. Grænsen mellem 

 ovarialvævet paa den ene side og fedtvævet samt centralnervesystemet paa den anden side 

 dannes gjerne af et smalt bælte med cellefattigt bindevæv, der efterhaanden taber sig i 

 ovarialvævet; hvor centralnervesystemet og fedtvævet mangler, trænger derimod ovarialvævet 

 sig næsten helt frem til cystens lumen. 



