1905. No. 4. OM DERMÜIDC YSTER OG TERATOIDE SVULSTER. 49 



Forfølger man bagsiden af »broen« gjennem flere snit, saa optræder der her atter et 

 tydeligt epithel, der imidlertid nu er cylinderepithel (flerlaget f li m me rep i thel), som 

 ogsaa klæder ud en lang smal gang, der fra bagsiden strækker sig paa skråa i retning mod 

 cystens indvendige flade (altsaa i retning mod det hudklædte parti). I nærheden af denne 

 gang findes enkelte slimkjertler og et par forholdsvis store cyster med utydelig 

 epithelbeklædning og fyldte med en homogen, af hæmatoxylin graablaa farvet masse (slim). 



ß) Udåd for det prominerende parti er fedtvævet kun sparsomt repræsenteret, og epi- 

 dermis taber sig efterhaanden paa cystens indre væg. I disse partier er der en skarp 

 grænse mellem det cellefattige fibrøse væv indad og det cellerige 

 ovarialstroma, som udgjor det ydre lag af cystevæggen. Det mest perifert liggende lag 

 er dog betydelig mindre cellerigt end det lag, som støder op til cystens væv. Der sees her 

 og der pri mordial fol 1 ik 1er, tillige ogsaa et større corpus fibrosum. Forovrigt 

 viser o v a r ial st ro m ae t sig som oftest omdannet til et m aske verk, hvor maske- 

 rummene er udklædt med flerkjernede kj æ mp ec el 1 er, der undertiden findes i store 

 masser. I en saadan stor cyste finder man mellem de talrige kjæmpeceller rosetformig an- 

 ordnede glinsende krystaller eller spredte krj^stalnaale (fedtsyrekrystaller?). 



Cyste nr. ß. 



a) Der er lagt snii gjettnem hele cysten i i6 forskjellige niveau: Ved 

 den mikroskopiske undersogelse viser det sig, at denne cyste tildels er delt i 2, idet der et 

 sted fra cyslevæggen rager frem en smal ufuldstændig skillevæg. Cysten er udklædt med 

 epidermis og under denne t algkj ert 1er, haarfo llikl e r, svedkjertler og 

 glatte muskelfibre og paa sine steder noksaa rigeligt fedtvæv. Svedkjertlerne 

 danner paa et par steder store konglomerater i fedtvævet under talgkjertlerne. En stor del 

 af cysten er uden nogen epidermisbeklædning, og her finder man indvendig et granulations- 

 væv, hvori talrige kjæmpeceller, særlig omkring haarstumper. Den nævnte skillevæg 

 er paa sin ene side klædt med epidermis og talgkjertler; paa den anden side er epidermis- 

 beklædningen høist ufuldstændig, og der findes her ingen talgkjertler. Forovrigt indeholder 

 denne skillevæg langs med den side, hvor epithelbeklædningen er ufuldstændig, rester af 

 et ce n trainer v es y ste ni. Skillevæggen rager forst frit ind i c^'stens lumen, men vokser 

 temmelig snart sammen med den anden side af cystevæggen og tiltager fra nu af stadig i 

 tykkelse; paa denne maade afsnores der ved hjælp af skillevæggen en hule bagom denne; 

 denne hule aftager i størrelse, eftersom skillevæggen tiltager i tykkelse, saa at den meget 

 snart omdannes til en gang, der er klædt med epithel og forløber næsten parallelt med 

 cystevæggens indre flade. Til at begynde med er denne gang udklædt med flerlaget 

 pladeepithel, under hvilket ligger enkelte talgkjertler; pladeepithelet omdannes imidlertid 

 meget snart til et flerlaget cylinderepithel, som dog ikke overalt er meget distinkt. 

 Endog før overgangen til cylinderepithel finder man i det cellefattige bindevæv under epi- 

 thelet tydelige slimkjertler. Langs den ene side af kanalen ligger der et konglomerat 

 a f kj ert ellumina, som i sit udseende fuldstændig svarer til et lignende konglomerat i 

 cyste nr. 2: Tætpakkede kjertellumina, adskilte ved smale skillevægge og udklædte med et 

 noget forskjelligt epithel, dels et tydeligt enlaget cyhnderepithel, dels og hyppigst utydelige 

 smaa runde epithelceller, endelig i enkelte lumina et fladtrykt epithel; disse er udfjddt med 

 en homogen masse, som farves stærkt red af eosin og brunlig af van Gieson. Særlig i de 

 større lumina finder man dette indhold, tilblandet enkelte afstødte epithelceller og under- 

 tiden med vacuoler af samme udseende som ved glandula thy roi de a. Hvor lumina 

 er udklædt med smaa runde epithelceller, findes disse ofte afstødte i saa rigelig mængde, 

 at de helt eller delvis udfylder lumina. Det samlede kjertelkonglomerat er noksaa vel af- 

 grænset og er vistnok dannet fra den cylinderepithelklædte kanal, da der kan sees større 

 lumina i aaben forbindelse med denne. Omkring dette konglomerat finder man tæt op 

 til det flere smaa øer af hyalin brusk og udenfor et par af disse igjen tydelige slim- 

 kjertler. Endvidere finder man paa dette sted snit af talrige store nervestammer og 

 flere typiske spinalganglier med store ganglieceller. Endelig ligger der et sted klods 

 ind paa kjertelkonglomeratet en eiendommelig liden knude, som nærmest ligner tversnit af 



Vid.-Selsk. Skrifter M-N Kl. 1905. No. 4. 4; 



