1905 No. 4. OM DERMOIDCYSTER OG TERATOIDE SVULSTER. Ö3 



tumor, over hvilken pancreas ligger som en næsten haandsbred, tynd binde; afløsningen af 

 denne foregik uden vanskelighed. Tumor ligger retroperitoneall ; efter afløsningen 

 af perilon. pariet. gaar udskrællingen let uden blødning. Med de store bugkar kol- 

 liderede man aldeles ikke. Tumor synes at udgaa fra columnas venstre side i høide med 

 pancreas. — Straks ved narkosens begyndelse indtraadte pludselig syncope, som barnet 

 imidlertid kom over, og narkosen fortsattes uden ulemper. Efter Operationen injiceredes 

 500 cm.3 I "1^ saltvand subcutant; patienten var da vaagen. i time senere pludselig syncope 

 med mors. 



Makroskopisk un dersøgelse: 



''/^ 1900: Tilsendt en gaaseægstor, cystøs tumor, hvis væg bestaar af en for 

 det meste tynd^ fibrös kapsel. Ved opklipning viser den sig at indeholde en paranødstor 

 og flere mindre klumper af en hvid, talgagtig masse, hvori lange, fine, Ij-se haar. 

 Efter fjernelsen af indholdet sees paa cystens indre væg et 4 X 2,5 X 2 cm. stort 

 meget haardt parti, som væsentlig bestaar af ben, og som rager næsten frit ind mod 

 lumen, alene ved 2 broformede dannelser forbundet med cystevæggen. Den ene af »broerne« 

 fæster sig paa den mod lumen vendende side af det prominerende parti, den anden derimod 

 som er hul, gaar rundt den ene ende af benstykket og strækker sig op paa bagsiden mcllem 

 cystevæggen og benet, hvor den fæster sig. Hvor denne hule »bro«, hvis yægge er ganske 

 tynde, er fæstet til indsiden af cystevæggen, kan den forfølges bortover denne og taber sig 

 tilslut henimod det andet benstykke (se nedenfor). Langs den ene af benstykkets ender 

 sees der tydelig en molartand og spidsen af 2 andre tænder. Alolartanden rager med 

 sin krone frem over overfladen; den lader sig kun vanskelig fjerne fra benet. Efter rød- 

 derne at demme er det en venstresidig overmundsmolar, hvis laterale rodder er sammen- 

 voksede, medens den palatine rod er enkelt; kronen devierer lidt udover istedenfor som 

 normalt lidt indover mod midtlinjen. De 2 andre tænders krone er endnu delvis dækkede 

 af en tynd hinde; efter at have fjernet tænderne viser den ene sig at være en venstresidig 

 lateral skjæretand fra overmunden med en fremtrædende crista paa indsiden af kronen, 

 medens den anden er en typisk hjørnetand fra høire side i undermunden. Samtlige disse 

 tænder er melke tænder. Ved siden af molartanden sees en ertstor frembugning af den 

 glatte hinde, som dækker benet her; ved gjennemskjæring af den tynde hinde kommer 

 man ned i en liden hule, der er udfyldt af et tandanlæg; dette bestaar af den øverste 

 ufuldstændige halvpart af kronen til en molartand, der kun danner en tynd, haard, brunlig 

 skal, hvilende paa en blod, graagul masse af storrelse som vel en halv ert; dea haarde 

 skal passer ind i smaa ujevnheder paa overfladen af den bløde masse, fra hvilken dea let 

 lader sig løsne; den bløde masse ligger nede i en fordybning i benet. Man har her utvil- 

 somt for sig emaljeorganet og fandkimen med begyndende kronedannelse, medens der endnu 

 ikke er tegn til dannelse af rødder. I nærheden af de 2 andre tænder er der ligeledes en 

 frembugning af den glatte hinde, men mindre udtalt; ogsaa denne indeholder vistnok et 

 tandanlæg, som imidlertid kun bestaar af en blod graalig masse (emaljeorganet -I- tand- 

 kimen), der stikker ned i en liden fordybning i benet og opad endnu hænger sammen med 

 overfladen. 



Indsiden af benstykket er i denne ende dækket af en glat, fast, fibrøs hinde, som 

 sidder tæt ind til benet og paa det tykkeste maaler 4 mm. ; kun i en bønnestor fordybning 

 er der en epidermisklædt, polypiignende dannelse. Næsten hele bagsiden af benstykket er 

 derimod dækket af hud, der begynder i nærheden af tænderne og strækker sig rundt ben- 

 stykkets anden ende og lidt op paa indsiden af benet; huden er forsynet med haar, som 

 er tykkere og længere ved enden af benstykket. Svarende til tænderne og tandanlæggene 

 finder man kun den glatte hinde. — Den mod lumen vendende flade side af benstykket og 

 den ene ende af langsiderne er for størstedelen dækket af en et par cm. tyk, blød, uregel- 

 mæssig foldet hindeagtig masse, som i sig indeslutter en solid, medullær substans. 

 Denne masse strækker sig aftagende i bredde og tykkelse fra benstykket over paa cyste- 

 væggen, saaledes at den danner en 3-kantet, flad bro, hvis frie rand maaler 4 — 5 cm. Det 

 er hovedsagelig foran benstykket og langs den frie rand, at man finder den medullære 

 substans, medens den 3-kantede bro for en del kun bestaar af fine, tynde hinder. I det 

 hindeagtige væv finder man, hvor det fæster sig til langsiilen af benstykket, mor kt, 



