64 P. BULL. M.-N. Kl. 



brunsort pigment uregcimæssig spredt i vævet. Det sled, hvor det hindcagtige væv 

 fæster sig til cystevæggen, er 4 — 5 cm. langt og i à 2 cm. bredt; forbinrjelsen med cyste- 

 væggcn er delvis temmelig løs. Der sees her et sted et bønnestort, prominerende 

 parti, som dels er hudklædt, dels glat og meget haardt. Inde i den haarde del ligger der 

 fuldstændig skjult i en afkapslet sæk en liden smal tand uden rod; kronen dannes kun 

 af en tynd skal, som hviler paa en blod, graahvid masse, der stikker sig op i den hule 

 krone som en tap; den viser lighed med en hjornetand ellers muligens en fortand; der kan 

 ikke paa dette sted paavises ben, saa tandanlæggct er udelukkende omgivet af fibrøst væv. 

 — Ligc overfor det store benstykke er der i cysicvæggen paa den modsatte side et 

 2-kronestort, fladt, 3-kantel benstykke med afrundede hjørner; paa den mod lumen 

 vendende side har delte benstykke en knudret overflade med tildels noksaa skarpe, lave 

 benkanter; tydelig epidermisbeklædning kan her ikke sees. Cystevæggens indsidc forøvrigt 

 er svagt rynket, ikke tydelig epidcrmisklædt; iethvertfald er ikke epidermis skinnende hvid. 

 Paa cystens ydre væg, der er ujevn efter overrevne bindevævsstrenge, sees svarende til det 

 store benstykke 3 blode knuder, som ligner smaa lymfeglandler. 



Mikroskopisk undersøgelse: 



a) Snit fra forskjellige steder af det hinde ligneti de væv: Overalt ud- 

 gjores den væsentligste bestanddel af s ub s ta n s fra cen tralnerv esy s tem e t, hovedsagelig 

 gliavæv med sine celler med smaa runde kjerner, men derimod i almindelighed faa 

 ganglieceller. Kun i den del, som ligger tæt ind til benstykket, sees der noksaa mange 

 gangl ieceller, for det meste runde; her er ogsaa i hjernevævet en liden spalte, som er 

 udklædt med et enkelt lag lave, kubiske eller runde epithelceller, der ikke er skarpt af- 

 grænscde fra det omgivende væv. I nærheden af benstykket ser man et sted enkelte 

 papillære excrescentser, bestaaende af et meget karrigt stroma, dækket af et enkelt 

 lag kubiske eller runde epithelceller, hvis kjerne ikke farves særlig sterkt. Det makrosko- 

 pisk synlige pigment optræder i form af bitte smaa, mørke, brune korn, ofte samlede til 

 storre og mindre uregelmæssige klumper; pigmentet er sterkest afieiret i nærheden af kar, 

 men findes ogsaa spredt diffust i hjernevævet. Man kan ikke med sikkerhed afgjore, om 

 pigmentet noget sted er bundet til celler. 



Overalt finder man centralnervesystemet gjennemsat af bindevævssepta, hvori store kar; 

 ikke sjelden er der, særlig langs de mindre kar, sterk rundcellet infiltration. Saavel i 

 hjernevævet som i bindevævssepta finder man næsten overalt rigelig afleiring af kalkkorn; 

 de farves sterkt blaa af hæmatoxylin og minder ofte i udseende om corpora amylacea, men 

 viser kun sjelden den samme koncentriske bygning som disse. Man kan finde alle over- 

 gange mellem store og smaa runde kalkkorn til uregelmæssig forgrenede saadanne, under- 

 tiden med fine udløbere. — Hvor det hindeagtige væv fæster sig til cystevæggen, stoder 

 centralnervesystemet med en skarp, men ikke aldeles ret grænse direkte op til det bindevæv, 

 hvoraf cystevæggen bestaar; dette er for en stor del hyalin degenereret. I væggen sees 

 ikke faa noksaa store kar, hvor specielt media synes sterkt udviklet; i disse kar kan man 

 undertiden se membrana elastica interna lidt opsvulmet og fuldstændig hyalin degenereret. 

 Det hænder undertiden, at hjernevævet ikke ligger direkte an mod bindevævet, idet dette 

 er dækket af et enkelt lag med flade celler. Et sted buger der sig under hjernevævet en 

 2 — 3 mm. hoi pol y pl ig nen de dannelse ind mod lumen; overfladen af denne excrescents 

 er dækket af et epithel, som dels er flerlaget pladeepithel uden forhorning, dels 

 flerlaget cy 1 in de rep i t hel. Centrum af excrescentsen bestaar af bindevæv" og spar- 

 somt fedtvæv; opunder epithelet findes uregelmæssige blodudtrædelser. Indleiret i dette 

 stroma sees endel s 1 i nikj ert 1er og enkelte andre lumina med epithel i et eller flere lag, 

 hvor epithelcellernes protoplasma farves af eosin, og kjernefarvningen er meget sterk. Frem- 

 deles sees i denne excrescents et ret i cu lært væv, hvis maskerum er fyldte med eien- 

 dommelig smaa runde celler med tydeligt protoplasma og en kjerne, der ikke farves saa 

 sterkt som rundcellernes (angaaende disse celler se nedenfor). 



ß) Sni t gj ennem den bønnest or e pr amine nt s i cy st evæggen, hvor der 

 fandtes en rudimentær for- eller hj ør net and: Snit i flere forskjellige niveau 

 viser, at denne prominents er temmelig sterkt indsnøret ved basis, men kun fra den ene 



