1905. No. 4. OM DERMOIDCYSTER OG TERATOIDE SVULSTER. 69 



følges et stykke paa indsiden (5); her gaar epidermis over i flerlaget pladeepithel (4), 

 som tiltager i tykkelse, jo længere man kommer ind, og viser tisædvanlig tydelige celle- 

 grænser mellem de store klare, polygonale celler. Ved randen af læben ophører dannelsen 

 af talgkjertler, haarfollikler og svedkjertler; fra dette sted af sidder derfor pladeepithelet 

 paa et fibrøst væv, hvori til at begynde med ikke findes kjertler; dette væv danner 

 udtalte papiller overfor epithelet. Under den indre halvdel af pladeepithelet sees i det 

 underliggende fedtvæv og fibrøse væv et par større höbe af tætpakkede kjert el lumina (7). 

 Kjertlerne er udklædte med enlaget, høit, konisk epithel, der begrænser et meget trangt 

 lumen; protoplasmaet i cellerne er som regel klart, næsten ufarvet, kjernen liden, trængt 

 helt ud til basis. Paa enkelte steder kan man se tydelige billeder af Gianucci's halv- 

 maaner, idet der mellem de klare celler findes andre, som ligger klemt op til den perifere 

 del af kjertlens lumen, og hvis protoplasma er mere kornet og farves bedre. I bindevævet 

 mellem disse grupper af kjertellumina kan der sees tversnit af gange med 2-laget epithel, et 

 indre lag af cylinderceller, et ydre af lave kubiske celler (udf ørselsgange). Mellem 

 talgkjertlerne paa den ene side og de nys beskrevne kjertelgrupper paa den anden side er 

 der rigeligt fedtvæv (8), hvori flere bundler af glatte muskelfibre (9); derimod er det 

 ikke muligt at opdage tverstribede saadanne. Ved basis af læben (6) slaar epithelet sig over 

 paa det benstykke (10), som indeholder tænderne, adskilt fra dette ved et tyndt lag fibrost 

 væv uden kjertler og med utydelige papiller (gingiva); cpithellaget erher lavere end paa læben. 

 Under epithelet lidt rundcellet infiltration. Benet (10) udgjores af en smal plade kompakt 

 ben ; paa den side, som vender fra epithelet, er der paa overfladen af benet talrige osteo- 

 blaster. Under benpladen er der igjen fibrøbst væv og fedtvæv. 



ß) Snit gj enntm den anden Icebe: Viser fuldstændig samme billede; kun er 

 der ingen glatte muskelfibre i fedtvævet i midten. 



'/) Snit fra den formodede kj ert elsubst ans mellem b enlameller ne (se 

 fig. xx) : Der er taget snit fra 8 forskjellige steder, tildels saaledes at væggen af de før 

 nævnte cyster medfølger. Den mikroskopiske undersøgelse bekræfter, at det graalige blode 

 væv mellem bensepta bestaar af kjertelvæv, indleiret i fedtvæv eller fibrøst væv (se i 

 og 2). Kjertellumina er gjerne ordnede i større og mindre uregelmæssige grupper, sjelden 

 ligger de enkeltvis i fedtvævet ; de er gjennemgaaende smaa og udklædte med et enkelt lag 

 af koniske epithelceller, som enten fylder lumen helt eller næsten helt; i forste tilfælde er 

 cellernes protoplasma kornet og farves endel, i sidste tilfælde derimod er protoplasmaet 

 klart og kjernerne trængt ud til basis; i disse lumina sees paa flere steder Gianucci's 

 halvmaaner (se de med sterkere forstørrelse tegnede kjertellumina ved siden af fig. xx). 

 Som regel er kjertler med sammeslags epithel ordnede i grupper for sig, men der findes 

 ogsaa i en og samme gruppe begge slags kjertler. Anordningen af kjertelgrupperne er ikke 

 karakteristisk; kun et sted minder den sterkt om en spyt kjertel eller pancreas. 

 Septa mellem kjertelgrupperne bestaar af fibrost væv og indeholder desuden smale lameller 

 af kompakt bensubstans. I disse septa forløber mange større og mindre, ofte forgrenede 

 kjertelg ange. udklædt med enlaget cylinderepithel ; i lumen sees ofte homogene med van 

 Gieson gulfarvcde masser, undertiden tilblandet afstødte epithelceller eller poh^nucleære 

 rundceller. Væggene i disse kjertelgange er ikke sjelden hyalin degenererede og epithelet 

 mindre tydeligt ; ofte er der sterk rundcellet infiltration langs kjertelgangene. I nogle snit, 

 hvor det fibrose væv er sterkere fremtrædende end fedtvævet, er kjerteivævet væsentlig 

 repræsenteret af kjertelgange, medens der kun findes faa acini, eller de 2 grupper er ad- 

 skilte ved et fibrøst septum. Ogsaa karvæggene viser paa flere steder hyalin degeneration. 

 — De store cyster er udklædte med flerlaget cylinderepithel, som specielt er 

 tydeligt over en liden excrescents i en af dem ; paa nogle steder er cylinderepithelet utyde- 

 ligt eller helt fladklemt, ja kan ogsaa mangle fuldstændig; isaafald grænser hyalin degene- 

 reret bindevæv lige op til lumen. Et lag med cellefattigt fibrøst væv adskiller cysternes 

 lumen fra den beskrevne kjcrtelmasse ; for nogle cysters vedkommende ligger der desuden 

 i det fibrøse lag en smal lamelle af kompakt ben, parallelt med cystelumen og med et 

 lag tydelige osteoblaster paa den side, som vender mod lumen. — I et srit er der langs 

 den ene side et mere eller mindre fuldstændigt dække af flerlaget pladeepithel uden for- 



