1905- No. 4. OM DERMOIDCYSTER OG TERATOIDE SVULSTER. •]-] 



før nævnt den indvendige beklædning i de dueægstore pigmentcyster, og i den ene af disse, 

 hvor der findes en nodstor sækformct dannelse, bestaar denne omtrent udelukkende af 

 gliavæv og et forholdsvis sparsomt bindevæv, hvori talrige kar. Kun i et snit kan man i 

 gliavævet se tydelige store ganglieceller med udlebere; derimod kan man paa flere 

 steder i gliavævet finde kanaler med kubisk epithel, som ikke er skarpt afgrænset 

 fra gliavævet, ligesom man ogsaa kan finde enkelte smaa solide höbe af lignende epithel- 

 celler. Endel snit er beliandlede efter Weigerts marvskedefarvning, udenat man kan paavise 

 nervefibre; det maa dog bemærkes, at der heller ikke fandtes ganglieceller i noget af disse 

 snit, men kun gliavæv. — I stromaet sees paa flere steder storre og mindre nervegrene ; et 

 sted er der tillige 2 spinalgangli er med typiske, store, runde ganglieceller omgivne 

 af endothelceller; disse spinalgantjlier ligger lige udenom det gliavæv, hvori fandtes tydelige 

 ganglieceller. 



t^") Snit fra forskjellige steder, hvor man mikroskopisk finder ur egeltnæ ssig 

 epithelproliferation: Det ene snit skriver sig fra det nødstore, bløde, graarode focus 

 udåd i tumor. Der kan vistnok ogsaa her paavises enkelte med en-, to- eller flerlaget cylinder- 

 epithel udklædte cyster, hvor epithelet er nogenlunde regelmæssigt; men for det meste 

 finder man cyster, som er fuldstændig udfyldte med papillære excrescentscr, der paa sin 

 overflade er dækkede af uregelmæssige epithelceller i tykke lag, og hvis stroma gjerne indc- 

 holder rigelige, tyndvæggede kar. I de perifere dele af disse cyster har man indtryk af, 

 at der stadig foregaar en nydannelse af cyster; derfor tor det muligens være tvilsomt, 

 hvorvidt de nævnte papillære excrescentscr i centrum virkelig hænger sammen med cyste- 

 væggen og ikke snarere repræsenterer resterne af skillcvægge mellem cyster, som er brudt 

 ind i hverandre, et forhold, som det er vanskeligt med sikkerhed at bringe paa det rene. 

 Paa nogle steder finder man ogsaa uregelmæssige, ikke skarpt begrænsede, noksaa store, 

 solide höbe af de samme atypiske epithelceller. Der forekommer her ikke sjelden blod- 

 udtrædelser eller necrose. En lignende epithelproliferation, som her beskrevet, kan gjen- 

 findes mindre udialt i enkelte faa snit fra andre sleder af tumor, hvor man makroskopisk 

 ikke kan paavise noget suspekt. Paa atter andre steder, langt fra den graarode, biede 

 knude, kan der ligeledes paavises en fra cyster udgaaende uregelmæssig epithelproliferation 

 af en noget anden karakter. Man finder nemlig dels smaa, ikke skarpt begrænsede. uregel- 

 mæssige lumina, udklædte meil et oftest enlaget, uregelmæssigt epithel, dels og oftest ser 

 man smaa höbe eller strenge af smaa, atypiske epithelceller, liggende i et cellefattigt 

 bindevæv, som farves graablaat af hæmatoxylin. Disse partier er ikke skarpt afgrænsede 

 og minder sterkt om, hvad man kan finde ved en cancer mammae. Undertiden har man 

 indtryk af, at epithelcellerne undergaar en colloid degeneration, hvorved det hele ligner 

 mere en colloid cancer. 



/) Snit fra gransen melletn den mediastinale tumor og evr e venst r e 

 lungelap: Svulsten i mediastinum viser samme brogede struktur som for beskrevet. Den 

 er adskilt fra ovre lungelap ved en noksaa bred zone af cellefattigt fibrøst væv ; udcnpaa 

 denne endel laxere bindevæv, hvori tildels smaa oer af fedtvæv, og endelig nærmest lunge- 

 lappen et meget kar- og cellerigt granulationsvæv, der vistnok bør opfattes som den for- 

 tykkede pleura. Lungelappen er, hvad der viser sig saavel her som gjennem snit fra andre 

 steder af den, overalt infiltreret af svulstceller; disse er gjerne ansamlede i uregelmæssige, 

 storre og mindre cellerige knuder, mellem hvilke man ser eer af lungevæv, hvis alveoler er 

 udspilede af odem eller afskallende epithel. Disse knuder er ikke altid skarpt begrænsede, 

 og man kan flere steder se, at de lilgrænsende lungealveoler er fyldte med samme slags 

 celler. Strukturen af svulstknuderne er ikke altid let at erkjende; dels har man indtryk 

 af, at de bestaar af tætpakkede smaa cyster, udklædte med atypisk epithel i et eller flere 

 lag og adskilte ved tynde fibrøse septa, idet dog de enkelte cyster ofte bryder ind i hver- 

 andre; dels ser det ud, som man har storre cyster, men disses lumen er udfyldte af papil- 

 lære excrescentscr, hvis stroma udgjores af et karrigt bindevæv, der paa sin overflade er 

 dækket af epithelceller i tykke lag; undertiden ser det ud, som excrescentserne bestaar kun 

 af atypiske epithelceller (skraasnit). Paa enkelte faa steder er der ingen cystedannelse, men 

 solide höbe og strenge af sterkt farvede, uregelmæssige epithelceller. Hvor man har tvcrsnit 



