1905. No. 4. OM DERMOIDCVSTER OG TERATOIDE SVULSTER. 87 



paa grænsen mod benet antog karakteren af osteoid væv og var sædet 

 for afleiring af fine kalkkorn (casus VIII, hoire ovariums cyste). Ossi- 

 fication har jeg derimod aldrig seet i'dermoidcyster fra ovariet. 



81 Ben forekommer hyppigst i form af kompakte, uregelmæssige 

 benstykker med tydelig lamellær struktur og distinkte Haverske ka- 

 naler, medens marvrummene er sparsomme og smaa, fyldte med fedt 

 eller tillige med rundceller af forskjellig slags og rode blodlegemer. 

 Osteoblaster sees ofte paa overfladen, osteoklaster sjeldnere; de sidste 

 kan undertiden dog optræde i saadan mængde, at vedkommende ben- 

 stykke utvilsomt befinder sig i resorption (casus IX, cyste 2). Det er 

 ikke sjelden at træfife almindelig spongiest ben, hvor marvrummene 

 er fyldte dels med laxt bindevæv, fedtvæv og talrige kar, dels desuden 

 med talrige rundceller af forskjellig slags og rode blodlegemer. Ror- 

 knokler lader sig sjelden paavise, men findes dog en og anden gang 

 i form af en liden, oval, solid corticallamelle, der omslutter vanlig marv- 

 substans. 



Ikke i noget tilfælde har det lykkedes mig at paavise ben, som har 

 lignet et eller andet normalt ben. I litteraturen vil man derimod ofte 

 finde anført exempler herpaa; ikke blandt nogen af dermoidcysternes 

 vekslende bestanddele — huden undtaget — har man oftere ment at 

 gjenfinde en mere eller mindre tro kopi af normale forhold end netop, 

 hvor det gjælder tydningen af forskjellige ben. Men der er heller intet 

 omraade, hvor fantasien har tumlet sig vildere : ethvert lidt længere, 

 smalt ben er straks bleven opfattet som ribben, medens mere flade ben 

 som oftest uden spor af grund tydes som kranieben, os sacrum, scapula 

 o. s. v. Idetheletaget bor man vistnok fastholde, at det stiller sig meget 

 vanskelig af formen at afgjøre, hvilket ben hvert enkelt af de i en 

 dermoidcyste forekommende repræsenterer, medmindre deres indbyrdes 

 anordning viser, at de tilsammen udgjor bestemte dele af skelettet. 



En undtagelse i saa henseende danner kjævebenene, idet man for 

 disses vedkommende maa gaa ud fra, at tænderne er en saa eiendomme- 

 lig og karakteristisk bestanddel af en kjæve, at ethvert ben, som inde- 

 holder tænder, eo ipso repræsenterer et kjæveben eller iethvertfald dele 

 deraf. Det er denne tanke, Rcpin^ udtrykker paa folgende slaaende 

 maade: ». . . . On peut donc dire, que la caractéristique nécessaire et 

 suffisante d'un maxillaire, c'est assurément la présence de germes dentaires. 

 Cela est tellement vrai, que lorsqu'un paléontologiste trouve un simple 



1. c. 



