96 r«. BULL. M.-N. Kl. 



niuskclfilji'c, acivclïbrc og fibrøst væv tildels gruppevis optrædendc, ganske 

 smaa og ofte utydelige kjertellumina, udkhedte med lavt, lidet distinkt 

 cnlaget ei)ithcl; de største lumina indeholdt en homogen af eosin rød- 

 farvet masse. Hvorvidt dette kjcrtelkonglomerat kan opfattes som rudi- 

 mentære mammaacini, tør jeg ikke med sikkerhed afgjøre. Det er lig- 

 nende eller endnu mindre overbevisende fund, der udgjør en stor del af 

 de som mamma beskrevne dannelser. lethvcrlfald har H 1 and-Sutt on ^ 

 sikkerlig uret, naar han mener, at det hele marnmaanlæg i visse tilfælde 

 kan være repræsenteret ene og alene af en papilleformet dannelse med 

 rigelig udvikling af talgkjertler ; han søger at forklare denne form af en 

 mamma ud fra et phyllogenetisk standpunkt, idet han henleder opmærk- 

 somhedcn paa den store overensstemmelse mellem mammas og talg- 

 kjertlernes udvikling paa den ene side og paa den anden side fremhæver, 

 at melkekjertlerne hos de lavere pattedyr aabner sig direkte paa huden 

 uden nogen papilla mammae. Bland-Sutton gjør sig dog herved 

 skyldig i flere feiltagelser. For det første er en rigelig udvikling af 

 talgkjertler et saa hyppigt fund i dermoidcyster, at det vilde være una- 

 turligt at sætte det i forbindelse med en rudimentær mammadannelse, 

 fordi om det forekom paa en papillelignende fremstaaenhed ; for det 

 andet staar mamma i sin udvikling langt nærmere svedkjertlerne end 

 talgkjertlerne (se Köllikers Handbuch der Gewebelehre). Endelig kan 

 man ikke uden videre overfore forholdet hos lavere dyr paa de hoiere; 

 thi hvilken opfatning man end har af dermoidcysternes histiogenese, saa 

 er det icthvertfald sikkert, at de udvikler sig paa basis af celler, der 

 sidder inde med de for den menneskelige organisme eiendommelige 

 egenskaber, og derfor kan, hvor talen er om mindre fuldkomment ud- 

 viklede organer, disse aldrig forekomme i en for de lavere pattedyr 

 karakteristisk form, men kun paa et eller andet trin af den for vedkom- 

 mende menneskelige organ eiendommelige udvikling. 



Af de i litteraturen beskrevne mammaer synes mig det af v. Veilts^ 

 refererede casus mest overbevisende : 



Han faiidt i en dermoidcj'ste en barnehaaatlstor freinhvælvning, der ved sin ydre form 

 lignede en mamma; den var forsynet med en papille, som ved sin rodlige farve skilte sig 

 fra den omgivende hud, foruden at den var omgiven af en brunlig areola med Montgomery'ske 

 legemer i periferien. Fra denne papille kunde der udpresses 2 — 3 draaber mclkeaglig 

 vædske, hvori mikroskopisk fandtes fedtkugler og colostrumlegemer. I papillen var en 2 — 3 

 mm. stor hule, udklætlt med flerlaget pladeepithel ; i denne hule mundede der ud endel 

 gange, ligeledes klædt med flerlaget pladeepithel. I den formodede mammas fedtvæv 

 fandtes 2 bennestore, tilsyneladende fibrøse knuder med en knappenaalshodestor kanal i 



1 Bland-Sutton: Dermoids. London 1889. 



- v. Velits: Virchows Archiv Bd. 107, pag. 505. 



