lOO l'. HULL. M.-N. Kl. 



Jeg maa paa dette sted henlede opmerksomheden paa et forhold, 

 som ikke altid frcmhæves tilstrækkelig, men som tør være af betydning 



— icthvcrtfald i noi^lc tilfældc -- for forstaaelsen af sammenhængen 

 mellem den almindclige type af ovaricllc dcrmoidcyster og de mere 

 enkle former af samme. Jeg sigter her til det hyppige fund af tegn 

 paa regressive processer i dermoidcystens væv. Centralnerve- 

 systemet frembyder kanske det bcdstc exempel i saa henseende, redu- 

 ceret som det ofte er til endel corpora aniylacea liggende i et fibrøst 

 bindevæv med eller iiden kanaler udklædte af neuroepithel. Et exempel 

 paa, at endog ben kan bringes til resorption, vil man finde i casus IX, 

 cyste 2. Hvis cylinderepithelet ikke udklæder en kanal, men kun findes 

 udbredt efter fladen, maa det let kunne hænde, at epithelet afstødes paa 

 grund af den stadige berøring med dermoidcystens indhold og erstattes 

 af den mere modstandsdygtige epidermis eller af bindevæv; i et saadant 

 tilfælde kunde man komme til fuldstændig at savne derivater fra ento- 

 dermen. Det hyppige fund af sclerotisk bindevæv paa forskjellige steder 

 tyder sikkerlig ogsaa i nogle tilfælde paa, at høiere organiseret væv er 

 gaaet tilgrunde og siden erstattet af bindevævet. 



Men ikke bare regressive forandringer kan bringe det høiere organi- 

 serede væv til at svinde; det samme gjælder ogsaa, om end sjeldnere, 

 progressive processer. Det sidste er saaledes sikkert tilfældet i de 

 før nævnte casus, hvor tumor hovedsagelig udgjøres af thyroidea-væv; 

 Katsurada f. ex. iagttog i et tilfælde, at thyroideavæv infiltrerede et ben- 

 stykke, og i casus V, hvor der ikke kunde paavises noget centralnerve- 

 system, findes der i de perifere dele af det store struma tegn til endnu 

 videre udbredning af dette (cfr. ovenfor under gland, thyroid.). 



V. Ovariet og dets forhold overfor dermoidcystens væv. 



Man kan, naar patienten ikke er for gammel, altid paavise saavel 

 makro- som mikroskopisk karakteristiske rester af ovarialvæv; i størst 

 mængde finder man det gjerne i nærheden af stilken, hvor det udvendig 

 gjerne svarer til det prominerende parti paa dermoidcystens indre væg. Paa 

 dette sted er anordningen mellem ovarialvævet og dermoidcystens væv 

 gjennemgaaende følgende: Yderst har man en smal zone af forholdsvis 

 cellefattigt væv; dernæst et mere cellerigt stroma, hvori primordialfol- 

 likler, indenfor hvilke ligger — ligeledes i et cellerigt stroma — corpora 

 lutea og fibrosa samt Graaf'ske follikler; længer inde en zone af større 

 og mindre tykvæggede kar, tildels ogsaa blodudtrædelser ; dette væv 

 taber sig saa uden tydelig markeret grænse i et cellefattigt bindevæv, 



