1905. No. 4- OM DERMOIDCYSTER OG TERATOIDE SVULSTER. 129 



man kjender enkelte overordentlig sjeldne tilfælde af dermoidcyster hos 

 foetus eller nyfødte, absolut mod den parthenogenetiske tlieori. Interes- 

 sant vilde det være, om man engang kunde finde kombinationen dermoid- 

 cyste -|- menstruatio praecox. 



Mod den parthenogenetiske theori kan indvendes, at de ovarielle 

 dermoidcyster derved kommer til at indtage en særstilling og i sit væsen 

 skille sig fra andre dermoidcyster med fuldstændig samme udseende, 

 specielt de i testes. 



c) Befrugtning af pollegemer. 



Det er for nævnt, at pollegemerne maa opfattes som abortive æg- 

 celler, hvilket ydermere bevises deraf, at de hos lavere dyr kan be- 

 befrugtes og udvikles (Bonnet i). Man kan skjelne pollegemerne endnu 

 en tid, efterat furingen er begyndt; de ligger da under zona pellucida 

 udenom blastomererne eller undertiden ogsaa inde blandt disse. Da man 

 hos hunden tillige har paavist spermatozoer (levende?) udenom det be- 

 frugtede æg, efterat allerede udviklingen var naaet til dannelsen af en 

 meduUarfure, vil Bonnet ikke udelukke muligheden af, at tilstedeværende 

 pollegemer kan befrugtes af disse spermatozoer og udvikle sig ved siden 

 af eller indimellem blastomererne og derved tilsidst indesluttes i den af 

 disse opstaaede organisme. Befrugtning af pollegemer kan dog neppe 

 være aarsagen til dermoidcyster i ovarierne; det er nemlig ikke let at 

 indse, hvorfor isaafald just disse organer danner et prædilektionssted for 

 disse tumores. Endvidere: da det hænder, at det ene pollegeme deler 

 sig endnu én gang, kan man ialt faa 3 pollegemer ; men selv om alle 3 

 befrugtes, vil det dog ikke strække til at forklare de casus, da man hos 

 en og samme person har endnu flere dermoidcyster (Wilms). FiscliP 

 gaar endnu videre, idet han overhovedet anser befrugtningen af polle- 

 gemer med paafolgende udvikling for usandsynlig af den grund, at pol- 

 legemerne indeholder protoplasma, der blot skriver sig fra æggets peri- 

 feri og derfor neppe sidder inde med alle dififerentieringskvaliteter. I de 

 faa tilfælde, hvor man virkelig har faaet et fuldstændigt embryo af et 

 pollegeme, har dette været ligesaa eller næsten ligesaa stort som ægget 

 selv ; det sidste er imidlertid ikke tilfældet med pattedyræg og derfor 

 rimeligvis heller ikke med menneskets. 



^ Bonnet: 1. c. 



2 Fischl: Verhandl. der deutschen patholog.-anatom. Gesellschaft 1903. 



Vid.-Selsk. Skrifter. M.-N. Kl. 1905. No. i. 



