148 P. HULL. M.-N. Kl. 



i omentet, p a n k r c a s v ,x' v i ornent eller under s li m h i n f J c n i tarm 

 eller Ventrikel, en lid en gland, thyroidea ved siden af den egent- 

 lige, et stykke binyrevæv under nyre kapselen eller i ligam. 

 lat. o. s. v. Særlig de smaa øer af binyrevæv viser, at disse afsprængte 

 organdele kan blive udgangspunktet for svulster — de saakaldte hyp er- 

 ne fro mer; paa den anden side lærer det hyppige fund af smaa binyre- 

 knuder, at disse ingenlunde altid udvikler sig til svulster, men at der 

 maa »særlige omstændigheder« til for at bringe dem til proliferation. 

 I analogi hermed er det naturligt at antage, at aberrante celler fra et 

 tidligere stadium i fosterlivet heller ikke altid behøver at danne udgangs- 

 punktet for en svulstdannelse, men at ogsaa her proliferationen skyldes 

 »særskilte omstændigheder«. 



Dermoidcysterne, de teratoide svulster og iethvertfald de nævnte 

 blandingssvulster saavelsom hypernefromerne viser, at der gives tumores, 

 som sikkert tager sit udgangspunkt fra en foetal aberration, enten man 

 nu som for hypernefromerne har paavist denne aberrations anatomiske 

 substrat eller blot af svulsternes bygning slutter sig til, at en saadan maa 

 have existeret og dannet grundlaget for tumor. De eventuelle svulsters 

 struktur hænger paa det nøieste sammen med differentiationsevnen af de 

 aberrante celler, hvorfra de udgaar; derfor kan man som regel sige, at 

 jo mere mangfoldig tumors sammensætning er, des tidligere i den em- 

 bryonale udvikling er den til grund liggende aberration opstaaet. 



De komplicerede dermoidcyster og de teratoide svulster danner saa- 

 ledes det første led i en række af tumores med stadig enklere bygning, 

 men som alle har det tilfælles, at deres egentlige kjerne opstaar tidligere 

 eller senere i fosterlivet ved aberration af embryonale celler. Om alle 

 svulster kan bringes ind under denne synsvinkel, er vel mere end tvilsomt. 



At enkelte af de ovenfor nævnte svulster ofte er maligne og danner 

 metastaser som andre ondartede tumores, er bekjendt nok, f. ex. 

 hypernefromerne og de teratoide svulster. Dette forhold, at grundlaget 

 for visse maligne tumores sikkerlig er medfødt, er vel værd at lægge 

 merke til for alle dem, som, naar talen er om maligne svulster, straks er 

 færdige til at tænke paa en parasitær oprindelse. For dannelsen af disse 

 svulster er nemlig den foetale aberration en conditio sine qua non ; for Infek- 

 tionen maatte da — hvis man alligevel antager en saadan — kun blive til- 

 overs rollen som den, der sætter proliferationen i gang ; den med proliferatio- 

 nen sammenhængende d i ï(e rentiation derimod kan ikke have noget med 

 Infektion at gjøre, men maa skyldes en cellerne iboende medfødt evne. 

 Netop dette, at de aberrante celler paa et senere stadium i livet og 

 ligeledes cellerne i mulige metastaser ikke alene prolifererer, men ogsaa 



