1905. No. 6. ORM OG ORMMIDLER FRA MIDDELALDEREN. 



stukket torn^ tråk denne snart ud igjen. Mod lymfangit brugtes »iorth 

 ormæ« (betemark), brændte og blandede med honning. Mod haarafFald 

 brændt hugormskind blandet med olje-. Er en kvinde for geil, skal man 

 lade hende drikke et edikeextrakt af sankthansormen^. 



Meget interessant er fabelen om xattersotstenen, der faaes af »vand- 

 orm« ved en bestemt af besværgelser ledsaget fremgangsmaade, der be- 

 skrives saaledes i Arnamagn. Ildskrift, nr. 187, pag. 51: 



»Item ad ydropicos. 



Om thu hauer thæn sot, thær watn sot hetær, Tac en watn orm'*, 

 oe hænc hanum up mæth eet lanct rep, oe lat houæthet hængæ nethær a 

 hanum om siu nætær. Oe gak in tel hanum fæmtæ timæ anatæn [om 

 natten] mæth lius, oe sigh swa mæth thessæ orth: læk ær thæn adam, 

 skabeth war i paradijs, Oe biuthær iæk thek, oe iæk swær thek mæth 

 guth oe guz nafn, at thu gijf mek stenen, thær thu hauer i thek. Oe 

 thættæ skalt thu sighæ siu sinnæ om uckæn om fæmtæ timæ anatæn. 

 Oe sæt undær ormæn eet kar mæth skært keldæ watn fult, Oe tha caster 

 ormæn af sek stenæn. Oe thæn steen hetær sinticetus ;| oe bint thæn 

 sten ahans hals, thæn thær ydropicus ær oe watn sot hauer, om thre 

 daghæ æller æn længer, oe tha thyrckæs al watn sot af mannen, oe wil 

 hauæ stenæn i sijn hand, tha hauæ. Wilt thu prouæ at thættæ ær sæt, 

 Tac eet kar oe fyl mæth watn, oe læg thær stenæn i, oe stenæn drickær 

 alt watnæt, swa at alt karet er thiurt. Oe thæt ær sæt, Alexander konung 

 han prouæthæ thæt.« 



I norsk tinder vi med nogle forandringer detsamme: 



^>Tag'^ en levende slange og heng den saalænge i et træ saa, at 

 hovedet hænger ned; lad ham der hænge en 24 timer, og sæt, da man 

 hænger ham, et fad fuldt af \and under hans hoved, lad samme fad staa 

 indtil de 24 timer er omme. Da finder du en sten, han haver givet fra 

 sig, der han slugte våndet i sig af fadet. Tag denne og kom våndet af; 

 læg saa den paa patientens navle, saa udtrækker den våndet i sig, og den 

 syge kommer sig.« 



' Arnamagn. Ildskrift, nr. 187 : „Item ad spinam extrahcndam. Om thii wilt thorn wt 

 fa, Tac en svv-ort orm, tha-r hetær scarabæus, thæt ær thorthifil a danskæ, oe glor 

 hanum sma, oe writh hanum, oe læg hanum up a, thær thornen a-r, oe hærmæth 

 komber thornen wt." 



^ Begge i Arnamagn. hdskrift. nr. 187. 



' Arnamagn. hdskrift. nr. 187: „Item om quinnæ ær of mikæt argh (salax, libidinosa], 

 Tac thæn orm, thær liusær om nat, oe tæmpræ hanum mæth ædikæ, oe drik thæt, oe 

 thæt dughær." 



i Snog. 



' Bang, Hexeform. 963. 



