1905. No. 6. ORM OG ORMMIDLFR FRA MIDDELALDEREX. I7 



Mundormen var visselig ikke identisk med tandormen, da man i syd- 

 ligere landes medicin finder en særskilt mundorm omtalt (stomatit!). 



Kap. XI. Orm i maven. 



Man finder hovedsagelig to benævnelser anvendt i middelalderen for 

 orm i indvoldene: >spolorm« om ascaris lumbricoides og »madk, mark 

 etc.« om oxyuris vermicularis. Spolormen var et større, mere udvokset 

 exemplar af marken. 



Men saa antog man ogsaa en tredie (hypothetisk) orm, der kunde 

 forvolde maveknib (^>refform«, »bukorm«), en orm som er vel kjendt i 

 ældre, sydgermansk medicin (Höfler) ^. 



Angaaende disse ormes opstaaen har vi ovenfor udviklet de gamles 

 anskuelser. Bændelorm nævnes ikke. Ormenes sæde kunde være i ven- 

 trikelen, tarmen eller selve underlivshulen. 



Hugorm og snog, padder og deslige uhyggelige dyr mente man 

 kunde trænge ind i maven, som ovenfor nævnt. (Cnfr. Talmud, hvor 

 lignende beskrives). 



Af midler 2 mod orm i maven fandtes en hel mængde: bonner, hvid- 

 løg, kaalfrö, sellerifrø, abrod, kjæmpe, kjørvel, karve, mynte, myrrha, 

 viololje, zedoar, slangeurt, rosmarinus, vild merian, coriander, -^rogelse«, 



* Efter Oefele omtales denne slags indvoldsorm ogsaa i ægyptisk, og i assyr.-babylonisk 



forekommer medicinske udtr\'k, som synes skjule tanken paa en særskilt „kolikorm". 

 - Arnamagn. hdskrift. nr. 187: 



„Item. Om man hauer levende orm isek, tac boner oe stop [lægge i blod] een nat, 

 oe siuth them, til the refnæ oe tac thæt soth oe skiær clof loch [hvvitæ loch] i oe dric. 

 thæt hiælpær. Item tel thæt sammæ dric kal [kaal] fro oe mærkæ [selleri] fro, oe thæt 

 diighær. " 



Henrik Harpestreng: „Drickær man af ambrot [Artemisia abrotanum] oftæ tha dughær 

 thæt for spolorm." 



L. c. „Oe hænnæ [wægbræth, arnoglossa siue plantago] oos drukkæn æltær burt 

 spolormæ." 



L. c. „Stampæs hun [Cerefolium, kjorvel] mæth stare ædikæ oe dryks tha dughær 

 hun for spolorm." — „Thæt [carui, danst kumyn = Carum Carvi] dræpær spolormæ." 



L. c. mentha, myrrha, viololje og zedoar. 



I svensk plantago og rosmarinus. 



„3die lægebog" p. 99: „Item wardhir serpentina |Polygonum Bistorta] sudhin mz 

 vviin oe drukin oe är ormbir i manz lifwe tha wardhir han liis aff hanna dygdh oe 

 kombir honom wth aff liffweno." 



I svensk bruges ogsaa — som i dansk — „Origanus, konungr" [Origanum vulgare] 

 mod spolorm. 



„3die lægebog", p. 105; „Coriandrum är kalt oe thorth stæmpær man th/. mz wiin 

 ätikio oc drikkir thz tha fordrifwir thz spolorma." 



I „4de lægebog" bruges „thus, rökilse" sammen med rosenolje og skrivefarve mod 

 spolorm, ligesaa mj^rra, isop „sudhin i ätikio" og karve. 



Vid.-Selsk. Skrifter. I. M.-N. Kl. 1905. No. 6. 2 



