36 ADOLF I ONAIIN. M.-N, KI. 



une origine jjrobal^le des pays au nord du l)anube et une culture, 

 qui remonte à peine nu delà de l'ère chrétienne pour l'empire romain, 

 mais i)lus ancienne j)(iit-elif en Russie et en Tartaric. '^' St. Hilde- 

 gard: :>siligo multas \ires habet«. T. Roggen. — Seeale céréale \^. 



98. Red dock W. mod -ringworm'. S. syro (skräppa) mod z-ormabitt 

 oc etirtannat diui" . |N. Syre]. I). »Lappacum, thæt ær skræppæ'^^ 

 i salve mod »scab oc skurvv«. St. Hildegard: acitula. Mac er: acidula. 

 Diosk. 'kmt(xih)v {o^a'/.ii:, ava^vQig) mod »ondartet hovedudslet« [favus!], 

 skorpionstik, lepra, eczem, ore- og tandpine. T. Ampfer — Rumex. 



99. Red pig, lard of W., smult af et rodt svin, »to destroy a worm 

 lodged in a mans flesh«. Diosk. siger om ro ovéaç veiov, svinefedt, 

 at det hjælper mod ødem, betændelser og fistler. 



100. Rosin W., white i-osin, mod »ringworm«. Diosk. orucpig: »Den mest 

 adstringerende rosin er den af den hvide drue.« Den hjælper ved 

 favus. Arab. ^^.j~.:.\, zabîb. I æg3'ptisk medicin (Pap. Ebers) an- 

 vendtes druen som adstringerende middel ved vædskende udslet. T. 

 Rosinen, — Uvac passae, passulae. 



ICI. Sambuca, hylle S. mod skab. D. Sambuci fro och barchen mod 

 »howæt wærk«, naar der er en »orm innæn« (hjerneorm !). Diosk. 

 ay.Tï] ved betændelser og fistelagtige saar, ved hunde- og slange- 

 bid. Arab. .-.Ui-, chamân, K-ïk^Av, sabiika, .^rî^aî, aktha. T. Hol- 

 lunder. — Saiiibitciis (nigra). 



102. Sal armoniatij S. mod »madk i öron, som kallas twestiert« (Forfi- 

 cula auricularis, Ohrwurm). Menes der salmiak eller stensalt? Den 

 svenske lægebog, hvori dette medikament nævnes, stammer fra begyn- 

 delsen af 15de aarh., og dengang var salmiaken ihvertfald kjendt, da 

 den hos den latinske Geber (beg. af 14de aarh.) brugtes til frem- 

 stilling af kongevand (prof. Hjortdahl), og aabenbart er identisk med 

 det kunstige, sublimerede sal. ammoniacum hos Albertus Magnus 

 (t 1280) i hans skrift »De alchymia«. Hos Avicenna, Ibn el-Beithâr 

 o. a. arabere betyder dog efter seneste undersøgelser nuscliadir stensalt 

 og ikke som tidligere ment salmiak. Vi maa vel antage, at ogsaa 

 dette svenske sted — om sal. ammoniacum — som saa meget andet i 

 sidste instans skriver sig fra Dioskorides, der sterkt betoner anven- 

 delsen af aleg 'Af.if.io)Viay.oL som ormmiddel og mod allehaande giftige 

 bid og insektstik; isaafald skulde sal. amm. nærmest betyde sten- 

 salt. Naar man endnu i folkemedicinen ser anvendt ofte salmiak mod 



