1905. No. 6. ORM OG ORMMIDLER FRA MIDDELALDEREN. 37 



insektstik, saa kunde dette muligens tydes som en overlevering fra 

 Dioskorides, idet der dog i tidens løb paa grund af den saalænge 

 herskende feilagtige tolkning af »Ammonsaltet« har fundet en for- 

 vexling sted, saa salmiak er indfort istedenfor stensalt. 



Efter Plinius fandtes det ammonske salt i nærheden af Ammons- 

 templet (i den libyske ørken i Nordafrika). Det er ikke gjenfundet i 

 gammelægyptisk, om det end er sandsynlig!, at det omtales. I assyrisk- 

 babylonisk medicin moder vi derimod en art salt, som kaldes »fäbat 

 (salt! Aiiiaiiiiii, et udtryk, der vistnok ikke er tydet, men som man 

 nok kunde være sterkt fristet til at bringe i forbindelse med Dio- 

 skorides' og Plinius' Ammonsalt. Küchler foreslaar forsogsvis: 

 salt fra Amanubjergene, men bemerker dog, at salt ikke (ifølge Max 

 Bauer) forekommer i Amanus, og at der mangler ideogrammet KUR 

 (determinativ foran ]andsna\-ne) foran Amanim, hvilke punkter han 

 mener taler mod den foreslaaede tolkning. Det assyriske Amanim 

 maatte, om det hænger sammen med det »ammoniske salt«, stamme 

 fra det ægyptiske gudenavn Ammon, i hvilket tilfælde Plinius' an- 

 tagelse, at ordet er afledet af det græske a/n/iioç, sand, vilde være 

 feilagtig. I middelalderen brugtes om hverandre benævnelserne sal 

 ammoniacum, armoniacum, aimieniacum. Det er saaledes ikke godt 

 at afgjøre, om disse udtryk betegner salmiak eller ei; men det ligger 

 dog ganske nær at antage, at man i Norden med disse benævnelser 

 har ment salmiak, idet »sal ammoniacum« i lobet af middelalderen 

 vistnok mere og mere gik over til at betegne salmiak. 



103. Synap, sinap, S. ved »ormsbyth«. Siiiapis D. ved hugormsbid. 



Rcgini. salcrnitaii.: »sinapis tollitque venenum.« Mac er: 



»Morsum serpentis trito si jungas acetum 



et superponas tali medicamine curas« 



Arab. Jj>.i>, chardal. Pers. sù'pciidaii. Talmud. X / Jll^ , gargilä 

 (= Syr. gargirå) mod hvide orme i tarmkanalen. Diosk. oivf^rtL. Hipp. 

 vc(7tv. (Ægypt. ''^ ,,, , seneft? Benyttes mod indvoldsorme). 



— Sinapis (alba L.). 



104. Sädhäfer, sädefrö, cedefer, cedoaria S. mod »ormastyngh«, mod 

 spolorm. D. Zcditar mod ormstyng, spolorm. Mac er: »Zedoar . . . 

 & reptilium morsus levât haustum .... lumbricos ventris depellere 

 dicitur haustum«. Efter Th. M. Eries er sädhäfer = CiDXuuia zedo- 

 aria L. 



Navneligheden er jo ogsaa slaaende. Men . . . man maa erindre, 

 at navnet zedoar, hvoraf alle disse sädhäfer, Zitvver o. s. v.-forvræng- 



