|8 'III. IIIOKI DAIII.. M.-N. Kl. 



Tfrt 11 1 1 i ;i M , (ler i\i<(!c mod den kvindelige forfængelighed og sfjgte at 

 vise dens syndige opriiKN Ise. Im ligefrem anvendelse paa kemien har 

 dette laact at' den alexandrinske la'rde Zosi nic)s i det ßdie aaiii. lian skal 

 have skre\'et 28 hoger yi,\utvTiyM, (hv ikke i sin helhed er bevarede, men 

 luoiaf 1)1. a. noglc stykker Hndes gjengivne ho.s den byzantinske kronist 

 Syn keil os (8de aarh.). Efter Z os i m os lærte dæmonerne menneskernes 

 dotrc alle naturens værker; af deres ægteskab fremkom giganterne, til 

 hvilke horte Kem es, der skal have skrevet en bog om disse kunster, som 

 elter ham har taaet navnet keini (yrjtieia) ^ 



En anden række forestillinger forer alkcmien tilbage til en aldeles 

 mythisk Hermes Trismegistos, vel nærmest en Personifikation af den 

 gammelægyptiske gud Toth; han skal have været ophavet til de hemme- 

 lige kunster, og der tillægges ham et utroligt antal skrifter. Alkemisterne 

 pleiede at paakalde ham i besværgelser, der gav udtryk for tanken om 

 materiens enhed, grundlaget for muligheden af metalfor\-andlingen. Han 

 har til alle tider været anseet som en af alkemiens allerferste autoriteter, 

 og hans navn gaar endnu i vore dage igjen i det bekjendte udtryk 

 hermetik. 



Men det reelle, bestemt paaviselige udspring for alkemien er meget 

 senere; det er, som ovenfor gjentagende nævnt og som Berthelot har 

 godtgjort, at søge i det ægyptiske metalarbeide. Man legerede uædle 

 metaller for at meddele dem de ædles udseende og far\'e. Metallernes 

 farve maatte overhovedet paa en tid, da man ikke havde stort andet end 

 de rent ydre kjendetegn at holde sig til, spille en vigtig rolle som det 

 mest ioinefaldende og fremtrædende af disse. Og naar man kunde med- 

 dele et uædelt metal guidets farve, laa den tanke nær, ogsaa at meddele 

 det guidets øvrige egenskaber eller for\andle det til virkeligt guid. Hvad 

 det angaar, at forvandle det ene metal til det andet, mente man at have 



^ Ordet kemi (chemi) antages afledet af Khem, navnet paa Ægypten; man har ogsaa villet 

 sætte det i forbindelse med kam, sort; Ægypten kaldtes det sorte land, etter jordens 

 mørke farve i modsætning til den omgivende orkcn. Kemi skulde saaledes betyde den 

 ægyptiske (eller ogsaa den sorte) kunst. 



Man har ogsaa tænkt sig ordet afledet fra græsk, af /i'//ô.-, vædske eller '/é(o, 

 smelter e. 1. 



Det ældste skrift, i hvilket man har fundct udtrykket kemi som en kjendt og 

 gjængs benævnelse for et fag eller en videnskab, er ot astrologisk værk af Julius 

 Mat emu s Firmicus i det 4de aarh. Der tales om den indtlydelse, som planeternes 

 stilling i et menneskes fødselstime har paa dets tilbøieligheder eller naturlige anlæg: 

 Merkur giver astronomi, Venus sang og glæde, Mars vaabenbrug, Jupiter kyndighed i 

 gudsdyrkelse og lov, og .Saturn kyndighed i kemi (scientiam chemiæ). 



Det arabiserede udtryk alkemi pleier man at anvende om metalforvandlingen og 

 de forskjellige dermed i forbindelse staaende forestillinger, medens det oprindelige ord 

 kemi brages om kemien som videnskab. 



