1905. No. 7. FREMSTILLING AF KEMIENS HISTORIE. 2$ 



Og kemi. Den mest bekjendte er imidlertid Stephanos fra Alexandria, 

 en kristen nyplatoniker, der antages at have levet omkring 630; man har 

 fra ham 9 afhandlinger om at gjore guid. Om metaHbrvandlingen siger 

 han, at man maa tage egenskaberne bort fra stoftet, faa sjælen eller aanden 

 frem og skille den fra legemet. Kobberet er ligesom mennesket, det har 

 legeme og sjæl. Sjælen ei- den subtile bestanddel, den farvende aand, 

 legemet er det materielle, som har \ægt og skygge; man maa nu skaffe 

 skyggen bort for at faa frem den rene natur. Dertil bruges k\-iksolvet; 

 man maa destruere dette og tage bort dets bevægelighed, for at aanden, 

 som \edbliver at beståa og som indeholder det farvende princip, kan blive 

 fri og komme til at indgaa forbindelse og der\ed bevirke metaHbrvand- 

 lingen. Denne slags forestillinger om materiens sjæl og legeme, som ogsaa 

 senere oftere kommer frem, staar i noie forbindelse med nyplatonikernes 

 ideer. Stephanos beskjæftiger sig ligeledes meget med alskens tal- 

 kombinationer og søger navnlig at sætte alkemien i forbindelse med astro- 

 nomien ; ved at betragte hvert af de 4 elementer for sig selv samt i forhold 

 til 2 andre (ilden, varm og tor, giver luften det varme og jorden det terre 

 o. s. V.), altsaa tage h\ert element 3 gange, fremkommer 12 kombinationer, 

 der svarer til de 12 tegn i dyrekredsen o. s. v. Han har en stærk tro 

 paa videnskabens ubegrændsede magt, og udbrydtr, naar han taler om den 

 hellige kunst, i enthusiastiske udtryk, o visdommens deilige blomst! og 

 lignende. En saadan enthusiastisk folelse for kunsten gi\er sig endogsaa 

 udtryk i alkemistiske digte, hvoraf man har flere; saaledes har en Helio- 

 doros skrevet om alkemien i jambiske vers, som han har tilegnet kt-iser 

 Theodosius I. 



Alexandria blev 641 erobret af araberne, og herefter var det Kon- 

 stantinopel eller Byzants, hovedstaden i det østromerske rige, som for lange 

 tider blev det vigtigste centrum for græsk videnskabelighed. Af egentlige 

 alkemistiske forfattere, som kan tillægges nogen betydning, findes der dog 

 ikke mange blandt byzantinerne. Den mest bekjendte er Michael 

 Ps ell os (1020 — mo), fra hvis haand haves et skrift om at gjøre guid 

 samt afhandlinger om elementerne. Hos ham er det mystiske traadt mere 



4 X 9 = 36 tilfælde ; i C, idet der kan fremkomme 6 kombinationcr (h\-ide og blomme, 

 skal og hinde, skal og hvide, skal og blomme, hinde og hvide, binde og blomme I, 

 6X9 = 54 tilfælde; i D, da hver af de 4 dele svarer til de 9 klasser, 4 X 9 ^ 36 

 tilfælde. lalt 135 forskjellige slags arbeider eller processer, 9 hvor ægget i sin helhed 

 er anvendt, og 126 (36 4- 54 + 36) andre, og det er umuligt at finde flere. Selv om 

 man fremstiller tusinder forskjellige substantscr, \il de dog altid gaa ind under disse 

 tilfælde. 



