42 TH. HIORTDAHL. M.-N. Kl. 



skabelige og naturhistoriske, hvoriljlandt 4 bøger de cocio et mundo, 4 de 

 meteoris samt 5 de mineralibus. 1 de naturvidenskabelige skrifter har han 

 dog ikke saa meget nedlagt sit eget, som han med utrolig flid har sam- 

 menstillet alt hvad der kunde hentes »e pelago auctorum infinito«, for at 

 bruge et udtryk af hans samtidige Baco. Naturvidenskaberne behandlede 

 han overhovedet, som Kopp bemærker, mere som lærd end som natur- 

 forsker, og han lægger den største vægt paa autoriteternes, navnlig Ari- 

 stoteles' meninger. Dog meddeler han ogsaa et og andet af sine egne 

 iagttagelser, saaledes isærdeleshed i det mineralogiske værk. — Han ind- 

 deler mineralerne i 3 grupper, stene, metaller og media; stenene og navnlig 

 ædelstenene omhandles i 2den bog, metallerne, af hvilke han kjendte syv, 

 i 3die og 4de bog; media omhandles i den 5te bog med den bemærkning, 

 at de ikke er omtalt af Ari stote les og kun ufuldstændigt af A vicenna; 

 til media regner han salt og vitriol, hvilken benævnelse her antagelig 

 forekommer for første gang og benyttes om jern vitriolen, atramentum viri- 

 dum, quod a quibusdam vitreolum vocatur; fremdeles hvid, red og gul 

 arsenik, markasit, tutia, elektrum samt alumen og nitrum, uden at det dog 

 kan sees, at han virkelig har kjendt alun eller salpeter. 



I det mineralogiske værk henholder han sig som overalt til Aristo- 

 teles, men hvad metallerne angaar, tillige til den arabiske skole og dens 

 lære om svovl og kviksølv som metallernes bestanddele; han fremsætter 

 ogsaa læren om de ydre (manifesta) og de latente (occulta) egenskaber, 

 anvendt paa bly og guid. Metallernes farve forklarer han dels ved deres 

 indhold af de aristoteliske elementer, den hvide farve saaledes ved et ind- 

 hold af jord, dels ved deres indhold af arabernes grundbestanddele, den 

 gule farve ved indhold af svovl, og glansen ved indhold af kviksølv; naar 

 en blyplade bliver hvid ved paavirkning af edike, tilskrives dette en ud- 

 skillelse af blyets mercurius o. s. v. Forholdet mellem elementerne og de 

 arabiske grundbestanddele angives saaledes, at svovlet indeholder alle fire 

 elementer, men kviksølvet hovedsageligt jord og vand; våndet bliver der- 

 igjennem en grundbestanddel af alle metaller, ligesom overhovedet af alle 

 substantser, der kan bringes i flydende tilstand. — Gründen til metallernes 

 forkalkning (oxydation) ved ophedning søgte Albert deri, at den i metal- 

 lerne indeholdte fugtighed gik bort ; han kjendte til, at man ved at tilberede 

 messing under et dække af smeltet glas kunde undgaa forkalkningen, men 

 forklarede dette derved, at glasdækket hindrede fugtigheden fra at und- 

 vige. 



Man finder hos Albert visse udtryk, der senere har faaet en bestemt 

 betydning i kemien, i 4de og 5te bog de mineralibus saaledes flere steder 

 udtrykkene affinitas eller cognatio (slægtskab), f. ex. »sulphur enim propter 



