1905. No. 7. FREMSTILLING AF KEMIENS HISTORIE. 43 



affinitatem naturae metalla adurit« eller »humor sulphuris est multum pene- 

 trativus in metalla, propter cognationem, quam habit ad ipsa, et adurens 

 ea«. Meningen har vel, som Kopp bemærker, været den, at vedkom- 

 mende stoffer indeholdt noget, de havde tilfelles; da de rene metaller 

 indeholder (grundprincipet) svovl, beror det almindelige svovls slægtskab 

 til metallerne paa, at begge indeholder svovl ^. — I 3die bog de coelo et 

 mundo defineres elementerne som det, hvortil de andre sammensatte stoffer 

 kan spaltes, men som selv ikke lader sig dele »in alias res specie diver- 

 sas« — en definition, der paa det nærmeste dækker det senere begreb af 

 element, men hvis betydning vel neppe har staaet klart for ham. 



Angaaende metalforvandlingen siger Albert i 3die bog de mineralibus, 

 at den ikke hører til naturvidenskaberne, men til den kunst, der kaldes 

 alkemi; om denne udtaler han sig forsigtigt og noget reserveret; de alke- 

 mistiske forfattere er uklare og vanskelige at forståa, og det alkemistiske 

 guid og sølv, som er kommen ham i hænde, har ikke vist sig ægte. Paa 

 den anden side benægter han ikke metalforvandlingen og tør ikke modsige 

 de autoriteter, som har udtalt sig for den. Hvad han siger om metal- 

 forvandlingen, synes han hovedsageligt at have fra bøger, og personligt 

 har han sandsynligvis ikke beskjæftiget sig synderligt med alkemistiske 

 forsøg. Man har vistnok tillagt ham forskjellige alkemistiske skrifter, deri- 

 blandt en libellus de alchimia, der er optaget i 21de bind af hans værker, 

 samt et compositum de compositis; men de er ganske vist ikke ægte, og 

 skriver sig vel fra en noget senere tid. I et i den store udgave af hans 

 værker ikke optaget men ham tillagt skrift de mirabilibus mundi omtales 

 en blanding af salpeter, svovl og kul og dens anvendelse til fyrværkeri- 

 sager (ignis volans); der angives ogsaa, at man ved hjælp af edike kan 

 paavise salpeterets forfalskning med alkalikarbonat, men heller ikke dette 

 skrifts ægthed er ubestridt. 



Alberts virkelige betydning for kemien er vistnok ikke saa stor som 

 man, paa grundlag af de ham tillagte alkemistiske skrifter, i sin tid pleiede 

 at antage; men det har dog altid interesse at dvæle noget nærmere ved 

 de natur\'idenskabelige og kemiske anskuelser, man finder hos den aller- 

 lærdeste mand i det 13de aarh. 



Alberts samtidige, englænderen Roger Baco, der antages at have 

 levet fra 1214 — 1294, er en af de mærkeligste skikkelser i middelalderens 

 videnskabelighed. Han var i mange stykker langt forud for sin tid, og i 

 modsætning til den herskende autoritetstro og deduktion fra forudfattede 



1 Det var forst en 400 aar senere, at man begyndte at bruge iidtrykket affinitet i den 

 betydning, det senere fik. 



