58 TH.' HIORTDAHL. M.-N, Kl. 



eftcr at den opiindclif^e substants var hh.-vcn tilintetgjort betegnedes ogsaa 

 som nogct dodt^ Naar nictallcnie toikalkedes, beroede dette efter Para- 

 celsus' mening derpaa, at svovldelene gik bort, og da svovlprincipet var 

 ligesom sjælen i mctallerne, var metalkalkene (oxydernej, der blev liggende 

 igjen, ligesom lig; overensstemmencle med denne opfatning blev ogsaa ud- 

 trykket revivificere (bringe tillive igjen) brugt om at reducere metallerne, 

 faa dem frem i levende (metallisk) tilstand. 



Lægemidlerne, arcana, i hvis fremstilling han saa alkemiens vigtigste 

 maal, hentede han saavel fra planteriget som fra mineralriget. Istedetfor 

 at anvende planterne i sin helhed eller deres saft, segte han at udtrække 

 deres specifikt virksomme bestanddele, deres quintæ essentiæ, navnlig i 

 form af tinkturer og extrakter; han anvendte saadanne i langt større ud- 

 strækning end man for pleiede, ligesom han ogsaa bl. a. gjorde megen 

 brug af opium, som lægerne før ham nok kjendte, men lidet brugte. Han 

 antog dog idetheletaget, at man af planterne ikke fik saa kraftige læge- 

 midler som af mineraler og metaller, og det synes, at han tilskrev dette 

 den omstændighed, at planterne var døde, medens mineralernes livsvirk- 

 somhed ikke havde været afbrudt-. Han benyttede derfor metalpræpara- 

 ter, af kviksølv, antimon og andre tunge metaller, i stor udstrækning, 

 ogsaa til indvortes brug, noget som lægerne i Europa, paa grund af de 

 giftige egenskaber, tidligere ikke havde indladt sig paa. Gjennem tilbered- 

 ningen af de forskjellige præparater, som Paracelsus indførte, blev læ- 

 gerne og apothekerne mere fortrolige med de forskjellige kemiske opera- 

 tioner, som hidtil udelukkende havde været foretagne i alkemisternes labora- 

 torier, og Paracelsus har herigjennem havt en betydelig indfl3'delse paa 

 farmaciens udvikling. 



Det var imidlertid ikke alene i forholdet til lægemidlernes fremstilling, 

 at Paracelsus antog kemien for en af de fire grundpiller, hvorpaa me- 

 dicinen hviler^, men kemien var ogsaa bærer af hans hele medicinsk- 

 kemiske system, i hvilket han søgte at føre alle de i legemet stedfin- 

 dende processer tilbage til de fænomener, som viser sig ved udforelsen 

 af de kemiske operationer. Naar de tre principia chymica er tilstede i 



1 F. ex. caput mortuum (vitriolil, det dode hoved, en almindelig benævnelse paa det ved 

 ophedning af vitriol dannede jernoxyd, der ogsaa endnu i vore dage ofte kaldes 

 dodenkop. 



2 Jo mere levende stofiet var, desto kraftigere arcana vilde det give; var man istand til 

 at udtrække kvintessentsen af et levende menneske uden at dræbe det, vilde man faa 

 det absolute lægemiddel; den folkemedicinske brug af mumier var en, vistnok ufuld- 

 kommen tilnærmelse til dette. 



^ De fire grundpiller, filosofi, astronomi, alkemi og dyd, omhandles udforligt i de 4 ka- 

 pitler, hvori bogen paragranum er delt. 



