1905. No. 7. FREMSTILLING AF KEMIEXS HISTORIE. 59 



den rigtige kvalitet og den rigtige blanding, er legemet sundt; men naar 

 et af dem overveier eller mangler, bliver det sygt; saaledes giver formeget 

 sulphur feber, og mercurius foraarsager vanvid, naar det destillerer fra et 

 organ over til et andet o. s. v. — En særlig vigtig sygdomsaarsag var 

 det s. k. tartarus', udfældte faste stoffer, som i sund tilstand skulde være 

 oploste; naar tartarus solutus gaar over til t. coagulatus, fremkommer stiv- 

 hed, nyre- og leversygdomme, gigt, podagra, stensmerter o. desk; det er 

 de konkrementer (stene), som man ved den slags sygdomme kan finde ud- 

 skilt i vedkommende organer, der synes at have fort ham ind paa denne 

 forestilling, som for endel ialfald ogsaa svarer til senere tiders opfatning 

 af den slags s^-gdomme. 



I sit medicinsk-kemiske system var Paracelsus dog ikke fuldt ud 

 konsekvent, idet han ved siden af de kemiske ogsaa antog overnaturlige 

 virkninger, selvstændige aander, der hoede i legemet, men virkede uaf- 

 hængigt af menneskets villie. Det var i særdeleshed fordøielsen, han 

 tænkte sig paavirket af en saadan archeus, der arbeider som en kemiker 

 og skiller det ubrugelige ud af næringen, men forarbeider det brugbare til 

 en tinktur, der kan assimileres. Saa længe archeus befinder sig vel, er 

 alt i orden, men hvis den vantrives og slappes i sin virksomhed, vil 

 legemet lide derunder, og lægens opgave er da ved passende midler at 

 støtte denne spiritus vitæ, hvorimod han ikke skal soge at influere paa 

 sammensætningen af legemets safter, da disse alligevel vil komme i orden, 

 naar archeus bliver frisk. 



Paracelsus var overhovedet pantheist, og antog overalt tilstedevæ- 

 relsen af forskjeUige, mere eller mindre fuldkomne aander, og denne mystik 

 i forening med magi og kabbala- spiller hos ham en betydelig rolle og 

 hjælper ham ialfald, som Gmelin bemærker, til at overhugge mangen 

 knude, som kemien alene ikke vilde være istand til at lose. Og denne 

 mysticisme er den væsentlige grund til at han, med alt det han berigede 

 medicinen med nve og vigtige lægemidler, dog ikke har kunnet hidføre 



' Benævnelsen tartarus, der er af arabisk oprindelse, anvendtes siden det ute aarh. om 

 vinsten; ordet har en dobbelt betydning, og hentyder foruden til tungtoploseligheden 

 tillige til de med sygdommene forbundne smerter, der sammenlignes med kvalerne i 

 tartarus (helvede). 



' Kabbala (overlevering I var en fra joderne stammende mystisk religionsfilosofi, i hvis 

 videre udvikling i middelalderen den hemmelige betydning af tal, bogstaver og ord 

 samt disses anvendelse til at se ind i fremtiden spillede en betydelig rolle. Af de mere 

 bekjendte kabbalistiske ord kan nævnes AZi2p, (azothl, der forener det for de 3 vig- 

 tigste alfabeter (latinsk, græsk og hebraisk) fælles begyndelsesbogstav med deres ende- 

 bogstaver, og saaledes indbefatter alt andet i sig; ordets brug çr noget vilk^arlig. men 

 som oftpst synes det at svare til mercurius philosophonim. 



