62 Tri. HIORTDAHL. M,-N. Kl. 



slcnloi. Ilan syncs ogsaa at have kjcridt spiriluslampcr, men fandt dem 

 lor kostbare, og der hengik eiidiui cii tid før disse kom mere almindelig 

 i brug. 



Bas i li us antager de samme 3 principia chymica som Paracelsust 

 og ligesom denne anbefaler han lægernc brugen af kemiske og metalliske 

 præparater, navnlig antimon. 



Han har været godt inde i paavisning(-n af de forskjellige metaller, 

 og viste f. ex., at det mansfeldske kobber indeholdt sølv, og det ungarske 

 sølv indeholdt guid. Han gjør opmærksom paa, at en saadan tilblanding 

 af ædle metaller til mindre værdifulde kan bevirke skuffelse og lade det 

 metallurgisk udskilte ædle metal gaa for fremkommet ved transmutation. 

 Paa samme tid som man i Basilius's skrifter finder alt dette, der viser 

 den virkelige kemiker og nøgterne iagttager, moder man imidlertid ogsaa 

 en alkemist af reneste vand, hvis fremstilling kan udarte til den mest fan- 

 tastiske mystik, — saa der vel kan reises tvivl om, hvorvidt alle disse 

 skrifter i virkeligheden har en og samme forfatter. 



I den nu paafolgende tid gik kemien, som allerede bemærket, over til 

 saagodtsom udelukkende at udøves af lægerne og i medicinens tjeneste. 

 Før vi gaar over til at omtale dette, er dog endnu at nævne nogle mænd, 

 der staar udenfor den ved Paracelsus vakte bevægelse i medicinsk ret- 

 ning, men som ved arbeide af anden art har sikret sig en plads i ke- 

 miens historie; de to af dem var omtrent samtidig med Paracelsus, den 

 tredie noget yngre. 



Georg A gr i co la (Bauer) var født 1490 og døde i Chemnitz 1555; 

 han virkede som læge, men hans hovedfag var metallurgi og proberkunst 

 samt kemisk teknologi. Han har i sine 12 boger de re metallica givet 

 den første sammenhængende fremstilling af ertsernes forekomst, udvind- 

 ning, probering, rostning og videre metallurgiske behandling; dette op- 

 tager de 11 bøger, medens den sidste omhandler tilvirkningen af salt, sal- 

 peter, alun, vitriol samt glas, under hvilket sidste emne han bl. a. omtaler 

 de berømte glasværker i Murano ved Venedig, som han kjendte fra per- 

 sonligt besøg. Han satte proberkunsten i system, og har foruden de 

 hidtil anvendte tørveismethoder ogsaa angivet enkelte bestemmelser paa 

 vaad vei, saaledes anvendelsen af salpetersyre (aqua valens) til at skille 

 guid og sølv; vedføiede noget formindskede gjengivelse af en teg- 

 ning i dette afsnit (lode bog) viser laboratoriet med salpetersyre- 

 destillationen og analysen. A gr ic olas methoder og apparater var saa 

 godt og klart udarbeidede, at de holdt sig i almindeligt brug endnu langt 



