1905. No. 7. FREMSTlLLlXt; AF REMIF.NS IIISTORIF. 77 



har, i sin Hippocrates chemicus 1666, givet den første brugbare bestem- 

 melse af begrebet salt, som forbindelse af syre og alkali, omnia salsa in 

 duas dividuntur, in alcali nimirum et acidum; som exempel nævner han 

 Salmiak, af hvilket man kan faa saltsyre og flygtigt alkali, og som kan 

 dannes ved at bringe disse to sammen. Med hensyn til saltene forovrigt 

 mente Tache nius, at de af asken af forskjellige slags planter udvundne, 

 væsentligt af kaliumkarbonat bestaaende salte havde forskjellige egenskaber 

 og virkninger alt efter plantens natur; han fremstillede de forskjellige plante- 

 salte ved at udtrække den forkullede, istedetfor som ellers den fuldstæn- 

 digt forbrændte plante, og saadanne salia Tacheniana blev optagne i 

 farmakopøerne. Rigtigere bedømte han visse andre salte, saaledes ammo- 

 niumacetatet, som han erkjendte i den af Augsburgerlægen R a y m u n d 

 Minderer i begyndelsen af det 17de aarh. indforte spiritus Mindereri. 

 Ligeledes forstod han, at der ved forsæbningen foregaa dannelse af et salt, 

 idet alkaliet forbinder sig med en syre, der indeholdes i fedtet; man havde 

 tidligere troet, at det var fedtet i sin helhed, som forbandt sig med alkaliet, 

 og Tachenius" langt rigtigere opfatning blev i beg3mdelsen ikke aner- 

 kjendt. Man skylder ogsaa Tachenius kjendskabet til flere reaktioner, 

 f ex. sublimatets forskjellige fældninger med det fixe og det flygtige alkali, 

 og endelig har han meddelt den første nogenlunde rigtige kvantitative an- 

 givelse i kemien, at blj-et tiltager Vio af sin vægt, naar det gaar over til 

 mønnie, og at denne giver den oprindelige vægt bly ved reduktion. Vægts- 

 forøgelsen tilskrev han en i flammen af brændselet indeholdt syre, der 

 absorberedes af blykalken. — Tachenius troede paa alkahest, og mente 

 at have fundet denne i destillatet af kobberacetat, hvorved man faar en 

 stærkere edikesyre end den sædvanlige edike. 



En samtidig af Sylvius var Johann Rudolph Glauber; han var 

 født 1604 i Franken, og opholdt sig forskjellige steder, først i Tyskland 

 og senere i Amsterdam, hvor han døde 1668, men om hans livsomstændig- 

 heder er kun lidet nærmere kjendt. Hans virksomhed var ikke saa meget 

 som hans samtidiges rettet paa medicinen; han var i hovedsagen kemiker, 

 og vor videnskab har ham at takke for en mangfoldighed af tildels betyd- 

 ningsfulde opdagelser. 



Fremstillingen af mineralsyrerne gjorde ved ham et stort fremskridt, 

 idet han lærte at fremstille saltsyre og salpetersyre ved at ophede kogsalt 

 eller salpeter med svovlsyre, istedetfor som før ved tør destination med 

 jernvitriol; samtidigt erholdt han de tilsvarende alkalisulfater, af hvilke 

 navnlig natriumsulfatet, det efter ham benævnte glaubersalt eller sal mirabile> 

 som han kaldte det, tildrog sig hans opmærksomhed og tillagdes megen 

 medicinsk betvdning. 



